Справа № 738/1297/20
№ провадження 2/738/435/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

07 грудня 2020 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -Донець Г.В.,

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Позовна заява мотивована тим, що з 27 жовтня 2018 року до 21 серпня 2020 року позивач працював у Приватному підприємстві «Консалтингова фірма «Прометей» на посаді оператора котельні 5 розряду. 21 серпня 2020 року був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. На день звільнення відповідач заборгував йому за період з червня по серпень 2020 року заробітну плату у розмірі 22952,36 грн. З вимогою про виплату йому заборгованої заробітної плати він звертався до відповідача, однак останній його звернення ігнорує.

Враховуючи те, що відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив, у день звільнення не провів з ним повний розрахунок, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 22952,36 грн та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату у розмірі 18476,65 грн.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, судове засідання призначено на 03 листопада 2020 року, витребувано у відповідача докази, а саме довідку про нараховану та невиплачену позивачу заробітну плату із зазначенням розміру компенсації на заборговану суму, розміру компенсації за невикористану щорічну оплачувані відпустку, відомості про фактично відпрацьовані позивачем робочі дні (години) у червні, липні, серпні 2020 року, та відомості щодо встановлення графіків змінності ( арк.с.44-46).

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2020 року за клопотанням позивача судове засідання у даній справі відкладено на 19 листопада 2020 року (арк.с.54-55).

До початку першого судового засідання до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який ще й просив визначити без утримання податків і зборів, по день ухвалення судового рішення (арк.с.61-63).

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2020 року у зв`язку із збільшенням позовних вимог судовий розгляд справи відкладено на 07 грудня 2020 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи з його обов`язковою участю або за його відсутності, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2020 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 27 жовтня 2018 року перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» та працював на посаді оператора котельні 5 розряду. 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (арк.с.14-19).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що філія «Менський сир» є відокремленим підрозділом юридичної особи - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей».

Згідно з довідкою форми ОК-5 від 17 вересня 2020 року, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_1 у червні 2020 року відповідачем було нараховано заробітну плату у розмірі 5941,72 грн, у липні 2020 року - 6540,47 грн, у серпні 2020 року - 10470,17 грн, страхові внески за вказаний період не сплачувались (арк.с.21-23).

Отже, сукупний розмір нарахованої відповідачем заробітної плати позивачу за період з червня 2020 року по серпень 2020 року складає 22952,36 грн.

Як вбачається з довідки №17158 від 21 вересня 2020 року, наданою Менською ДПІ Головного управління ДПС у Чернігівській області, в останній міститься інформація про отримання ОСОБА_1 у 1 та 2 кварталі 2020 року доходів у вигляді заробітної плати нарахованої та виплаченої філією «Менський сир». Відомості про отримання позивачем доходів у 3 та 4 кварталі 2020 року відсутні (арк.с.20).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , наданою територіально відокремленим безбалансованим відділенням №10024/0222 філії Чернігівського обласного управління №10024 ПАТ «Державний ощадний банк України» за період з 01 січня 2020 року по 23 вересня 2020 року, вбачається, що на картковий рахунок позивача відбулось зарахування заробітної плати : 18 та 19 лютого 2020 року - за жовтень 2019 року у розмірі 3402,14 грн та 1388,36 грн, 18 березня 2020 року - за листопад 2019 року у розмірі 4517,21 грн, 06 травня 2020 року - за грудень 2019 року у розмірі 1417,56 грн, 04 серпня 2020 року - за квітень 2020 року у розмірі 3118,18 грн. Будь-які інші відомості про зарахування відповідачем заробітної плати позивачу відсутні (арк.с.24-41).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з статтею 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до положень статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Статтею 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи спір щодо розміру належних позивачу, як звільненому працівникові сум, суд враховує докази про нараховану та невиплачену відповідачем заробітну плату позивачу.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, довідку форми ОК-5, судом встановлено, що загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ПП «Консалтингова фірма «Прометей» перед позивачем за період з 01 червня 2020 року по 21 серпня 2020 року (по день звільнення) складає 22952,36 грн, який визначений без утримання податків і зборів.

Враховуючи викладене, ту обставину, що на час розгляду справи відповідачем, як роботодавцем, повного розрахунку по заробітній платі з позивачем не проведено, докази на підтвердження спростування доводів позивача відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 22952,36 грн заробітної плати, яка визначена без утримання податків і зборів.

На виконання вимог п.2 ч.1 та ч.2 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 10470,17 грн.

Вирішуючи спір щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Середній заробіток, який має бути сплачений працівникові власником, обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100.

Пунктом 8 вказаного Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Постанови КМУ від 05 лютого 1995 року № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що станом на 21 серпня 2020 року (день звільнення) відповідач не виплатив позивачу всі належні йому суми, суд дійшов висновку, що відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки, за таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток по день постановлення рішення, оскільки відповідач, як роботодавець, не надав доказів щодо здійснення повного розрахунку з позивачем, та не довів відсутність в цьому своєї вини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з роботи 21 серпня 2020 року, тому при обчисленні середньоденної (годинної) заробітної плати враховуються нараховані позивачу виплати та фактично відпрацьовані позивачем робочі дні (години) у липні та червні 2020 року.

Згідно з інформацією, викладеною у довідці форми ОК-5, ОСОБА_1 у червні 2020 року нараховано заробітну плату у розмірі 5941,72 грн, а у липні 2020 року - 6540,47 грн.

Оскільки відповідачем не виконані вимоги ухвали суду в частині витребування доказів, не надано суду відомостей про фактично відпрацьовані позивачем робочі дні (години) у червні та у липні 2020 року, суд при обчисленні середньоденної заробітної плати виходить із загальної кількості робочих днів у червні та у липні 2020 року.

Отже, у червні 2020 року кількість робочих днів становить 20 днів, у липні цього ж року кількість робочих днів становить 23 дні.

Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 290,28 грн ( (5941,72 грн +6540,47 грн) : (20 днів +23 дні) = 290,28 грн).

Час затримки проведення повного розрахунку становить 74 робочі дні за період з 25 серпня 2020 року до 07 грудня 2020 року.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 21480,72 грн (290,28 грн х74 днів = 21480,72 грн).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 21480,72 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який визначений без утримання податків і зборів.

Податки, збори та відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством із сум заробітної плати та середнього заробітку підлягають нарахуванню відповідачем при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати, із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена позивачу сума середнього заробітку зменшиться на суму податків і зборів.

Вирішуючи спір щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» регламентовано, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Відповідно до положень статті 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Зі змісті пункту 3 даного Порядку вбачається, що одним з грошових доходів разом із сумою індексації, який одержують громадяни в гривнях на території України і не має разового характеру, який підлягає компенсації є заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 4 даного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Таким чином, обчислення компенсації втрати частини доходів за формулою, яка міститься в Порядку № 159, здійснюється на основі так званої «чистої» заробітної плати, яка вже не включає в себе сум, що підлягали відрахуванню на сплату податків і обов`язкових платежів.

З довідки форми ОК-5 від 17 вересня 2020 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вбачається, що ОСОБА_1 у червні 2020 року нараховано заробітну плату в розмірі 5941,72 грн, в липні 2020 року - 6540,47 грн, в серпні 2020 року - 10470,17 грн.

Отже, за виключенням відрахувань на сплату податків (1,5% військового збору та 18% прибуткового податку) заробітна плата позивача, яка підлягає до виплати («чиста» заробітна плата) становить: у червні 2020 року 4783,08 грн, у липні 2020 року - 5265,08 грн, у серпні 2020 року - 8428,49 грн.

Розмір заборгованої «чистої» заробітної плати ОСОБА_1 за період з червня по серпень 2020 року становить 18476,65 грн, а розмір компенсації втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням її виплати за період з червня по листопад 2020 року складає 679, 93 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 18476, 65 грн, оскільки визначений позивачем у такому розмірі компенсації не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Кеpуючись статтями 47, 94, 97, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, статтями 15, 34 Закону України «Про оплату праці», статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» пунктами 2, 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 430 ЦПК Укpаїни, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22952 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві гривні) 36 копійок заробітної плати та 21480 (двадцять одну тисячу чотириста вісімдесят гривень) 72 копійки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які визначені без утримання податків і зборів, виплату яких провести після утримання обов`язкових платежів на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 10470 грн (десять тисяч чотириста сімдесят гривень) 17 копійок.

Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 679 (шістсот сімдесят дев`ять гривень) 93 копійки компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь держави 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «Консалтингова фірма «Прометей», місцезнаходження: вулиця Івана Мазепи, 10, місто Київ, 01010, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 30668980.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя Н.В. Волошина