СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13852/20

пр. № 2/759/5114/20

22 жовтня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, яким просять стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування внаслідок залиття квартири в розмірі 28500,00 грн., з яких 24500,00 грн. майнова шкода завдана внаслідок залиття квартири, 4000,00 грн. витрати на послуги з оцінки квартири а також судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що ОСОБА_1 являються співвласником квартири АДРЕСА_1 . 17.06.2018 року відбулось залиття квартири НОМЕР_2 з квартири АДРЕСА_3 . Внаслідок залиття квартири було пошкоджено ванну кімнату - стелю водоемульсійне пофарбування; кухню - стеля - водоемульсійне пофарбування, стіни - шпалери поліпшеного ґатунку, багети.

17.06.2018 року комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» було складено акт, відповідно до якого встановлено, що залиття квартири позивача відбулось внаслідок халатного відношення відповідача при користуванні сантехнічним обладнанням. Внаслідок залиття квартира позивача потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає. Позивач оцінює розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 24500,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати за проведення оцінки в розмірі 4000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.08.2020 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач не подавав клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 являються співвласниками квартир АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності виданого 18.01.2013 року (а.с. 4).

17.06.2018 року сталося залиття квартири, що належить позивачу по справі.

Відповідно до акту складено комісією Житлово-експлуатаційної дільниці № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», встановлено, що залиття квартири позивача відбулось внаслідок халатного відношення мешканців квартири АДРЕСА_3 при користуванні сантехнічним обладнанням, що належить відповідачу (а.с.5).

Внаслідок залиття квартири позивача було пошкоджено ванну кімнату - стелю водоемульсійне пофарбування; кухню - стеля - водоемульсійне пофарбування, стіни - шпалери поліпшеного ґатунку, багети.

Судом встановлено, що акт підписаний повноважними особами Комісії, з зазначенням посад підписантів, ним зафіксовано факт залиття, вказано причини такого залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а також встановлено, що залиття квартири НОМЕР_2 відбулося з вини мешканців квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку складеного 28.02.2020 року ТОВ «Естейт-Експерт» за результатами оцінки вартості відновлювального ремонту квартири, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 24500,00 грн. (а.с. 8-38).

Як вбачається з акту надання послуг № 99 від 02.03.2020 року, позивача було сплачено за проведення експертного дослідження грошові кошти в сумі 4000,00 грн. (а.с. 6), яка підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною 7 статті 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 151 Житлового кодексу РСР України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Положеннями ст. ст. 319, 321 Цивільного кодексу України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. Доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивачів сталося не з вини власників квартири НОМЕР_3 стороною відповідача не надано і встановлених обставин щодо факту залиття не спростував.

Так, відповідно до вимог статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оцінюючи наявні у справі розрахунки вартості заподіяної позивачу шкоди внаслідок залиття його квартири, суд надає перевагу висновку судового експерта, як такому, що має вище доказове значення у зв`язку з попередженням судового експерта про кримінальну відповідальність за надання неправдивого висновку.

Перелік робіт пов`язаних з відновленням квартири після її залиття, запропонований експертом у його висновку уявляється суду обґрунтованим і може покладений в основу судового рішення.

Таким чином, встановленим є заподіяння власником квартири АДРЕСА_3 , матеріальної шкоди в розмірі 24500,00 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 2 вказаної статті Кодексу, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 55, 61, 129 Конституції України, ст.ст. 1-16, 22, 23, 319, 321, 386, 1166, 1167, 1192 Цивільного кодексу України, ст. 151 Житлового кодексу РСР України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 137, 141, 258-259, 263-265, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття житлового приміщення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоди завдану у результаті залиття квартири у розмірі 24500 грн. 00 коп., витрати за послуги з оцінки квартири у розмірі 4000 грн. 00 коп., а всього стягнути 28500 (двадцять вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_5 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда