Справа № 369/9185/20
Провадження №4-с/369/102/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Мазурик Д.С..

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» про визнання незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року скаржник звернувся до суду із даною скаргою. В обгрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що в провадженні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №51400207 щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №369/10725/15-ц, виданого 27.04.2016 року Києво-Святошинський районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості у розмірі 2 452 124, 25 грн. 12.07.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів на карткові банківські рахунки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк» на який нараховується заробітна плата та № НОМЕР_2 в ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на який нараховується пенсія. Окрім зазначених рахунків, інших відкритих рахунків ОСОБА_1 в банківських установах немає. Єдиним джерело доходу скаржниці є заробітна плата та пенсія. Вважає, що арешт коштів на вказаних банківських рахунках грубо порушує її права, оскільки відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії або заробітної плати можуть утримуватись кошти в розмірі не більше 20% від їх розміру на підставі окремої постанови державного виконавця. 11.10.2019 року ОСОБА_1 подано до виконавчої служби заяву про зняття арешту разом з підтверджуючими документами, однак будь-яких дій вчинено не було. 21.02.2020 скаржницею направлено повторну заяву. 01.07.2020 року ОСОБА_1 надійшла відповідь в.о. начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Ю.О. №51400207/10 від 17.06.2020 якою їй відмовлено у знятті арешту з банківських карток для отримання пенсій та заробітної плати, вважає, що це порушує її законні права та інтереси, а тому вимушена звертатись до суду за захистом її прав та інтересів. Просила суд визнати дії в.о. начальника Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стебловської Ю.О. неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», який відкрито на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати та зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», який відкрито на ім`я ОСОБА_1 для зарахування пенсії.

Представник публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» направив до суду заперечення на скаргу в якому зазначено, що державним виконавцем всі заходи примусового виконання рішення суду вживалися в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства, а також те, що рахунки на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання, не є такими рахунками, а є звичайними поточними рахунками та банківське законодавство не містить такого виду рахунків, як зарплатний. Наявний арешт являється єдиним забезпеченням погашення боргу за кредитним договором №00546/RK від 11.08.2008 року та виконанням рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2015 року по справі №369/10725/15-ц, а тому підстави для скасування арешту у виконавчому провадженні №51400207 відсутні, а відповідно і з задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.

В судове засідання 01.12.2020 представник заявника в судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд скарги у відсутності заявника та його представника. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представники Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК» в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК України порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або яким-небудь чином впливати на останній.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали скарги, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №51400207 щодо примусового виконання виконавчого листа по справі №369/10725/15-ц, виданого 27.04.2016 року Києво-Святошинський районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості у розмірі 2 452 124, 25 грн.

12.07.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_1 . Вищевказаною постановою, у зв`язку із невиконанням рішення суду у добровільному порядку, накладено арештна грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 . Вказану постанову направлено на виконання в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», АТ «ОЩАДБАНК», ПАТ «УКРСОЦБАНК», АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «УКРСИББАНК», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», АТ «ОТП БАНК», АТ «УКРЕКСІМБАНК», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «КРЕДО БАНК»

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно абз.2 ч.2, п.1 ч. 2ст.59ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, банківська установа після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 повинна була повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання в даній частині.

Як вбачається з довідки АТ «ОТП БАНК» №029-1-1/327 від 16.09.2019 року ОСОБА_1 має у даному банку відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», який відкрито у гривні на ім`я ОСОБА_1 .

З довідки 029-1-5/335 від 24.09.2019 року вбачається , що даний картковий рахунок приєднано до зарплатного проекту компанії ТОВ «МЛ «ДІЛА»

Відповідно до інформації, яка міститься в довідці ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» від 09.09.2019 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 для поповнення пенсійного карткового рахунку.

При цьому, банки в яких арештовано кошти боржника - ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та АТ «ОТП БАНК», відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомили державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернули постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Враховуючи вищезазначене, державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 43 Конституції України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 115, ч. 5 ст.97 Кодексу законів про працю України, ст.22, ч. 1,6ст.24, ч. 3 ст.15ЗаконуУкраїни «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року №95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Як вбачається з довідки АТ «ОТП БАНК» №029-1-5/335 від 24.09.2019, яка міститься в матеріалах справи картковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 має спеціальний режим використання, оскільки на вказаний рахунок зараховується заробітна плата.

Згідно довідки ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» від 09.09.2019, яка міститься в матеріалах справи картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , також має також спеціальний режим використання, оскільки на вказаний рахунок зараховується пенсія.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч.5 ст.59Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок скаржниці № НОМЕР_1 в АТ «ОТП БАНК» зараховується заробітна плата, а на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» зараховується пенсія та, зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, суд вважає вимоги заявниці обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Зважаючи на те, що накладений на рахунки в банку арешт унеможливлює отримання будь-яких коштів заробітної плати та пенсії ОСОБА_1 , скарга підлягає задоволенню частково з метою відновлення порушених оскаржуваною постановою прав скаржниці.

Керуючись ст .ст. 447-453, 259, 260, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» про визнання незаконними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк», який відкрито на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати та зняти арешт з рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», який відкрито на ім`я ОСОБА_1 для зарахування пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Згідно пп.15.5 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас