У Х В А Л А

про повернення позову

29 грудня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вжити заходи щодо відмови від подальшого примусу та повернення безпідставно нарахованої заробітної плати, видання нового наказу та стягнення моральних збитків,

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси 07.12.2020 року надійшов позов рукописного тексту нерозбірливого почерку в одному екземплярі без сплати судового збору ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вжити заходи щодо відмови від подальшого примусу та повернення безпідставно нарахованої заробітної плати, видання нового наказу та стягнення моральних збитків.

Матеріали позову суддя отримала 08.12.2020 року. 10.12.2020р. суддя знаходилась у відпустці.

Копію ухвали суду від 14.12.2020 року було отримано позивачем 14.12.2020 року, про що свідчить відповідна розписка позивачки. Отже, строк на усунення недоліків позову, зважаючи на те, що 25.12.2020 року є святковим вихідним днем, спливає 28.12.2020 року.

До суду 23.12.2020 року надійшла заява позивача, згідно якої просила:

1.Звільнити її від сплати судового збору через викладене в обґрунтуванні заяви або надати доступ з порядку сплати судового збору без відшкодування з Державного бюджету України, витримавши принципи рівності та змагальності, постановивши про таке ухвалу;

2.Надати додатковий час для виправлення надмірних вимог, зазначивши, яких саме недоліків має позабути позивач позову по даній справі;

3.Повідомити, чи дійсно дану справу слід розглядати за правилами ЦПК України, зважаючи на відсутність трудових відносин із відповідачем;

4.Надати доступ до матеріалів справ, на рішення за якими ПРС посилається в ухвалі, у тому разі зважаючи на відсутність доступу до інтернету у позивача.

Будь-яких інших заяв та документів від позивача до суду не надходило.

Вирішуючи дане питання суд виходить із наступного.

У відповідності до ч.1-3 ст. 185 ЦПК України, Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку господарського чи адміністративного судочинства, суд перевіряє наявність підстав для залишення позовної заяви без руху відповідно до вимог цивільного процесуального закону, чинного на дату подання позовної заяви.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, а також виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно обґрунтування заяви від 23.12.2020 року, позивачка посилалась на те, що:

- не звільнення її від сплати судового збору буде порушенням принципів рівності та змагальності, унеможливлює виправлення інших недоліків через загрозу нового від`єму власності (судового збору + кошти за переказ), права володіти, користуватись та розпоряджатись власністю у разі «помилкового» рішення суду, оскільки Приморським районним судом не доведено, що дану справу слід розглядати за правилами ЦПК України того;

- з ухвали не вбачається дотримання принципу рівності: відповідач має доступ до коштів ДБУ для сплати суд.витрат, в позивача подібний доступ відсутній. Порядок/спосіб сплати суд.витрат позивачем за рахунок ДБУ судом для позивача не встановлено;

Суд вбачає, що згідно з ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст.136 ЦПК України, з підстав зазначених у частині цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

При зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Проте, вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлений ст. 5 Закону № 3674-VI.

Позивач до даного переліку осіб станом на дату подання позову не включений.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Між тим, позивачка не відноситься до осіб, визначених у ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI, та останньою не надано доказів щодо її майнового стану та відсутності можливості сплати судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України , за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

З наведених положень вбачається, що питання щодо усунення / не усунення позивачем недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху суд вирішує у порядку та строки, встановлені зазначеними нормами ЦПК України, в ухвалах при вирішенні питань щодо: наявності підстав для повернення позовної заяви, відкриття провадження у справі, а не в ухвалі про продовження позивачу встановленого судом строку для усунення недоліків позовної заяви.

При цьому також зазначено, що твердження-умова позивача про те, що усунення інших недоліків можливо лише за умов звільнення від сплати суд.збору є необґрунтованим та законодавчо безпідставним.

Позивачем не зазначено жодних об`єктивних причин неможливості усунення ним інших недоліків позовної заяви у встановлений судом строк крім сплати судового збору.

По-третє, щодо посилання позивача на те, що: відповідач має доступ до коштів ДБУ для сплати суд.витрат, в позивача подібний доступ відсутній. Порядок/спосіб сплати суд.витрат позивачем за рахунок ДБУ судом для позивача не встановлено; відповідач має доступ до ДБУ для сплати суд.витрат, а в позивача доступ відсутній. Зазначене обґрунтування не відповідає вищенаведеним законодавчим підставам для звільнення від сплати судового збору позивача фізичної особи.

Будь-яких правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору позивачем не зазначено та доказів на їх підтвердження до позовної заяви та заяв про усунення недоліків не додано та не зазначено причини неможливості їх самостійного надання.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що повторне клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору є необґрунтованим, не доведеним та безпідставним, відповідно таким, що не підлягає задоволенню.

При цьому, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

За умовами ч. 1 ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, наведена норма є альтернативною, та надає суду відповідні повноваження, в тому числі з ініціативи суду.

Між тим, суд не вбачає відповідних належних обґрунтувань позивача щодо надання їй додаткового часу на усунення визначених в ухвалі суду від 14.12.2020 року недоліків. Окрім того, прохання позивача визначити які саме надмірні недоліки їй слід виправити суд вважає безпідставним, оскільки такі недоліки були визначені в самій ухвалі суду від 14.12.2020 року.

Суд звертає увагу, що прохання позивача щодо повідомлення їй про юрисдикцію даного спору не відноситься до повноважень суду, та суд застосовує відповідні процесуальні норми, виходячи із того, що позивачка звернулась із даним позовом у порядку цивільного судочинства та враховує її посилання, що остання не перебувала у трудових відносинах із відповідачем. При цьому суд зауважає, що доказів на підтвердження, викладених у позові обставин, позивачка не надала, а отже іншого (що сторони перебували у трудових відносинах), зважаючи на принцип змагальності сторін, а також того, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом не здійснюється оцінка доказів) суд визначити не може.

Прохання позивача надати доступ до матеріалів справ, на рішення за якими ПРС посилається в ухвалі, у тому разі зважаючи на відсутність доступу до інтернету у позивача, суд вважає також необґрунтованим та останнє не свідчить про неможливість позивача усунуту недоліки позову, визначені в ухвалі суду від 14.12.2020 року.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вбачає, що звертаючись до суду з відповідною заявою від 23.12.2020 року, позивачка ОСОБА_1 недоліки позову, визначені в ухвалі суду від 14.12.2020 року, не усунула та не надала до суду належним чином оформлену позовну заяву з додатками у відповідній кількості примірників для відповідача.

За викладеного суд приходить до висновку, що підстав для вирішення питання про відкриття провадження у справі не має та позов підлягає поверненню позивачу, згідно положень ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 185, 260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вжити заходи щодо відмови від подальшого примусу та повернення безпідставно нарахованої заробітної плати, видання нового наказу та стягнення моральних збитків - визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Суддя: Домусчі Л.В.