КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 756/13847/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13497/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М. Оксюта
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.07.2018 року о 02 год. 57 хв. внаслідок виникнення короткого замикання в розетці в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 виникла пожежа. Того ж дня, приблизно о 03 год. 00 хв. внаслідок гасіння пожежі в квартирі АДРЕСА_2 , що належить позивачу та яка розташована під квартирою відповідача.

Для оцінки вартості пошкодженого майна позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_4 », який надав звіт № 75/18 від 04.10.2018 року, згідно з яким матеріальні збитки від залиття належної позивачу квартири становлять 84 116 грн.

Крім того, позивач зазначає, що постійно нервує та психологічно страждає з приводу пошкодження її квартири. Моральних страждань додає ще той факт, що відповідач, категорично відмовляється усунути завдану з її вини матеріальну шкоду, поясняючи тим, що вона сама є постраждалою.

Вказує на те, що позбавлена нормального та звичайного способу життя, не може користуватися своєю квартирою протягом чотирьох місяців, тому цей факт додає їй додаткових душевних хвилювань.

Враховуючи вищевикладене позивач просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, у розмірі 84 116 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 84 116 грн. завданої майнової шкоди, 2 000 грн. завданої немайнової (моральної) шкоди та 941 грн.16 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що позовні вимоги є надуманими та фактичною спробою позивача зробити за рахунок відповідача ремонт в квартирі АДРЕСА_3 .

Зазначає, що причиною затоплення квартири стали не дії чи бездіяльність відповідача під час використання водогінних систем, а виключно наслідки гасіння пожежі працівниками ДСНС, що сталася 20.07.2018 року.

Відповідно до звіту, який складений провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Оболонського РУ ГУ ДСНС України в м. Києві лейтенантом служби цивільного захисту Бакум О.О. причиною пожежі зазначено надмірний тепловий прояв електричної енергії внаслідок виникнення великих перехідних опорів в електромережі розетки-коротке замикання.

Зазначає, що у діях відповідача відсутні будь які ознаки її вини, що стали причиною загоряння в розетці, так як правильно вибрані запобіжники не могли знеструмити мережу, а також до мережі не було підключено будь яких електричних приладів, що могли стати причиною великих перехідних опорів чи нагрівання та оплавлення електричних проводів, оскільки займання сталося близько 02 год. 57 хв. в той час як в квартирі нікого не було, усі електроспоживаючі прилади були відключені.

Щодо моральної шкоди скаржник вказує на те, що позивачем не надано доказів дійсної наявності отриманої моральної шкоди та її розміру.

09 листопада 2020 року ухвалою Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року призначено до апеляційного розгляду в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 20.07.2018 року о 02 години 57 хвилин внаслідок виникнення короткого замикання в розетці в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу, сталася пожежа, що підтверджується звітом про причину виникнення пожежі, складеним провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Оболонського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві Бакум О.О. ( а.с. 13)

Того ж дня, 20.07.2018 року, приблизно о 03 год. 00 хв. внаслідок гасіння пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , що розташована над квартирою позивача, квартиру АДРЕСА_3 було залито, що підтверджується актом № 1396 від 09.08.2018 року, складеним комісією Комунального підприємства Керуючою Компанією з обслуговування Житлового фонду Житлово - Експлуатаційної Дільниці 514 (а.с. 10). З зазначеного акту вбачається, що внаслідок залиття фактично пошкоджено все оздоблення квартири АДРЕСА_5 .

Згідно зі звітом № 75/18 від 04.10.2018 року про оцінку збитків розмір матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2 в результаті залиття квартири АДРЕСА_5 , становить 84 116 грн., що підтверджується актом огляду пошкоджень оздоблення після залиття квартири АДРЕСА_5 , складеним 24.09.2018 року оцінювачем ОСОБА_4 , який є Додатком до Звіту № 75/18 від 04.10.2018 року про оцінку збитків.

Задовольняючи частково позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, натомість відповідачем доказів на доведення іншого розміру майнових збитків суду не надано.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Визначення розміру збитків, спричинених затопленням може бути здійснено різними способами,а саме: безпосередньо в акті про залиття може бути вказано розмір збитків, складання дефектного акту житлово-експлуатаційною організацією вартість відшкодування за яким розраховується відповідно до Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Розмір збитків визначається також на підставі кошторисної документації, складеної будівельно-ремонтною організацією, оцінки вартості матеріальних збитків щодо ремонтно-відновлювальних робіт, проведеної суб`єктом оціночної діяльності,повноваження якого підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності, проведенням будівельно-технічної експертизи експертом, який має відповідні знання в даній сфері, що підтверджується посвідченням.

При визначенні розміру збитків суб`єкти оціночної діяльності та експерти відповідно до наявних методик, визначають також і фізичний знос внутрішнього оздоблення квартир, що має значення для визначення суми, яка підлягає відшкодуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що залиття квартири, власником якої є позивач, відбулось з вини відповідача, що підтверджується актом огляду пошкоджень оздоблення після залиття квартири АДРЕСА_5 , складеним оцінювачем ОСОБА_4 24.09.2018 року, який є Додатком до Звіту № 75/18 від 04.10.2018 року про оцінку збитків.

Згідно зі звітом № 75/18 від 04.10.2018 року про оцінку збитків розмір матеріальних збитків, завданих ОСОБА_2 в результаті залиття квартири АДРЕСА_5 , становить 84 116 грн.

Колегія суддів вважає, що вказаний звіт виконаний суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до вимог Закон України «Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність» безпосередньо після залиття квартири позивача, об`єктивно відображає вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі позивача та узгоджується з вимогами ст.1192 ЦК України, а тому є належним та допустимим доказом обставинам, на які посилається ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні пожежі, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки цим доводам була надана обґрунтована оцінка судом першої інстанції.

Забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах) приватно-житлового фонду покладається на їх власників чи наймачів, якщо інше не обумовлено договором найму.

За змістом ст.1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до звіту, який складений провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Оболонського РУ ГУ ДСНС України в м. Києві лейтенантом служби цивільного захисту Бакум О.О. причиною пожежі зазначено надмірний тепловий прояв електричної енергії внаслідок виникнення великих перехідних опорів в електромережі розетки-коротке замикання.

Протиправність поведінки та вина ОСОБА_1 полягає в тому, що саме власник несе тягар утримання майна та відповідно до ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержуватися правил користування жилим приміщенням.

Виходячи з положень статті 23 ЦК України, з урахуванням характеру та обсягу заподіяних ОСОБА_2 моральних і фізичних страждань, ступеню вини відповідача, беручи до уваги сімейні обставини позивача та, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає , що розмір встановлений судом першої інстанції щодо відшкодування моральної шкоди є справедливим.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді