Ухвала

17 грудня 2020 року

м. Київ

справа №947/762/20

провадження №61-15076ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 вересня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і про стягнення пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року в указаній вище справі.

Дана касаційна скарга подана поза межами встановленого законом строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, яке містить касаційна скарга, ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що заявник не отримував постанови Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, а про її винесення дізнався з реєстру судової влади 01 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме для надання відповідної довідки суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або наведення інших підстав з відповідними доказами.

Ухвалу Верховного Суду від 02 листопада 2020 року було направлено заявнику на вказану в касаційній скарзі адресу.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якому заявник зазначає, що діючим законодавством не передбачений такий вид документу, як довідка про неотримання рішення суду та не ознайомлення з рішенням суду. Всі факти отримання будь-яких документів фіксуються письмово у матеріалах справи. Указує, що доказом неотримання ним чи його адвокатом копії оскаржуваної постанови є відсутність у матеріалах справи доказів щодо її отримання.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Отже, у разі доведення заявником недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, то в цьому випадку для відліку строку на касаційне оскарження застосовуються положення частини другої статті 390 ЦПК України, відповідно до якої заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження в разі подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження датиотримання копії постанови Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року або того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення (надіслання) заявнику копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, наведені в клопотання аргументи є безпідставні.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що ухвала від 02 листопада 2020 року не виконана, що перешкоджає вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і про стягнення пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька