30.11.2020 Справа № 363/335/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАИНИ

30 листопада 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., при секретарі Дехтяренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені за житлово комунальні та інші спожиті послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 4 753, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири загальною площею 52,50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а іншим співвласником квартири є ОСОБА_2 . Сторони зареєстровані у вказаній квартирі. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09.11.2017 року шлюб між сторонами було розірвано та з цього часу сторони фактично не ведуть спільне господарство. З листопада 2017 року і по теперішній час відповідач не бере участі в утриманні квартири, вартість всіх комунальних послуг сплачує лише позивач. Оскільки вищевказана квартира належить на праві спільної сумісної власності, тому відповідач повинна сплатити половину грошових коштів, які були сплачені ОСОБА_1 , а саме: вартість спожитих комунальних послуг, спожиту електричну енергію, вартість послуг з газопостачання та спожитого газу в розмірі 4 753, 00 грн., що становить 50% від 9 506, 00 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що під час проходження служби у Збройних Силах України, держава надала йому та членам його сім`ї у користування квартиру АДРЕСА_1 . Під час перебування у шлюбі, заборгованість за житлово комунальні послуги була відсутня. Після розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_2 не здійснює оплату за житлово комунальні послуги, до суду надала лише підтвердження оплати нею послуг електропостачання. Крім того, після фактичного припинення шлюбно сімейних відносин, відповідач наразі продовжує користуватися пільгами позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю. Раніше надавала до суду письмовий відзив на позовну заяву, з якого видно, що ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у поданому позові ОСОБА_1 зазначає, що він є співвласником квартири загальною площею 52,50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , а іншим співвласником зазначеної квартири є відповідач. Однак, відповідно до ордеру на житлове приміщення № 704 від 19.08.2005 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як і відповідач ОСОБА_2 , є лише користувачами (наймачами) вищезазначеного житлового приміщення (квартири), а не співвласниками, тобто вона з позивачем отримали право користування вищевказаною квартирою, а не право власності. Крім того, відповідач вказала, що вони мають можливість розподілити особові рахунки для подальшої сплати комунальних послуг. Вказала, що позивач не надав до суду копії платіжних документів щодо сплати нею житлово комунальних послуг.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що з 02.08.2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

19.08.2005 року виконавчим комітетом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області було видано ОСОБА_1 з сім`єю із трьох осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ордер на житлове приміщення «№ 704 серія Службовий» на право зайняти житлове приміщення площею 29,9 кв.м., що складається з двох кімнат в квартирі ізольованій, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09.11.2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

З довідки виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 18.12.2019 року № 1476/225 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані користувачі ОСОБА_1 з 10.05.2007 року, ОСОБА_2 з 10.05.2007 року, ОСОБА_3 з 10.05.2007 року та ОСОБА_4 з 19.02.2009 року.

З довідки голови Правління ОСББ «Соборна 65-А» від 27.12.2019 року вбачається, що борги за послугу з управління багатоквартирним будинком, витрати на управління багатоквартирним будинком, у якому створено ОСББ/ЖБК за адресою: АДРЕСА_2 відсутні.

Власником особових рахунків зі сплати житлово комунальних послуг є позивач ОСОБА_1 , який долучив до позовної заяви підтвердження нарахування та сплати ним вартості наданих житлово комунальних послуг, які надані до квартири АДРЕСА_3 .

Однак, відповідачем ОСОБА_2 також долучено до матеріалів справи копії підтвердження нарахування та сплати нею вартості наданих житлово комунальних послуг, які надані до квартири АДРЕСА_3 , зокрема за послуги електроенергії наданої ПрАТ «Київобленерго» та Вишгородського ВОК Київської обласної ЕК .

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЖК Української РСР установлює обов`язок громадян своєчасно та в повному обсязі сплачувати плату за користування житлом та за спожиті житлово-комунальні послуги.

Такий обов`язок передбачений як щодо наймачів жилих приміщень, які ними користуються на підставі договору найму житлового приміщення (ст. ст. 64, 68 ЖК Української РСР), так і щодо громадян, яким житло належить на праві приватної власності (ст. 162 ЖК Української РСР).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язань та відповідальність за їх порушення.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі наявності заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг до наймачів або власників житла можуть бути пред`явлені позовні вимоги про їх стягнення в судовому порядку.

Як встановлено судом під час розгляду вказаної цивільної справи, що особові рахунки та договори про надання житлово комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_3 , були складені на ім`я ОСОБА_1 , як такому, що отримав ордер на вищевказане житлове приміщення.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки саме позивач згідно укладених договорів про надання житлово комунальних послуг та отриманого особового рахунку є споживачем житлово-комунальних послуг, а тому останній повинен у відповідності до вказаних договорів оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом додатково роз`яснюється сторонам про їх право на надання обслуговуючими підприємствами з житлово комунальних послуг окремих особових рахунків з фіксацією окремого споживання вказаних послуг.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2020 року.

Головуючий М.Б. Баличева