КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/7127/20 Головуючий у 1 інстанції: Ластовка Н.Д.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Мараєвої Н.Є., Желепи О.В.,

при секретарі Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Захисник»на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 14 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик» про визнання майнових прав на частки в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик» про визнання майнових прав на частки в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила: 1) накласти арешт та заборонити відчуження майнових прав проінвестованих квартир за будівельними номерами:

- АДРЕСА_2 (6 поверх), двокімнатна квартира загальною площею 62,7 кв.м, що розташована в житловому будинку АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_3 (7 поверх), двокімнатна квартира загальною площею 62,7 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_4 (9 поверх), однокімнатна квартира загальною площею 38,8 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_5 (7 поверх), однокімнатна квартира загальною площею 37,7 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ;

- АДРЕСА_6 (8 поверх), однокімнатна квартира загальною площею 38,8 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ;

2) заборонити ТОВ «ОСВ Практик», ЖБК «Захисник» та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на вищевказані спірні квартири.

Заяву обґрунтовувала тим, що 26 листопада 2014 року вона уклала з ТОВ «ОСВ Практик» нотаріальні договори купівлі-продажу майнових прав на квартири: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , що будується в складі житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначав, що фактично об`єкти інвестування у вигляді квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, що будуються у складі житлового будинку АДРЕСА_1 не здано в експлуатацію, не передано їй згідно акту приймання-передачі і не оформлено в установленому законом порядку на праві власності і є ризики їх відчуження у зв`язку з ймовірним банкрутством забудовника та незаконних дій третіх осіб.

Також посилається на те, що протягом тривалого часу про причини затримки з будівництвом та введенням в експлуатацію житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051) ТОВ «ОСВ Практик» їй не повідомляє і не визначає чітких термінів завершення та введення в експлуатацію вказаного об`єкту.

Як вбачається з довідок № 46, 47, 50, 52, 51 від 11 жовтня 2019 року, виданих заявнику директором ТОВ «ОСВ Практик» ОСОБА_2 , згідно договорів купівлі-продажу від 26 листопада 2014 року між ТОВ «ОСВ Практик» та ОСОБА_1 , остання є власником майнових прав на квартири: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6, за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_1 , сплатила повну оплату вартості вказаних квартир.

Ухвалою Дарницького районного суду від 14 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт та заборонено відчуження майнових прав на проінвестовані квартири за будівельними номерами: - АДРЕСА_2 (6 поверх), двокімнатна квартира загальною площею 62,7 кв.м, що розташована в житловому будинку АДРЕСА_1 ; - АДРЕСА_3 (7 поверх), двокімнатна квартира загальною площею 62,7 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ; - АДРЕСА_7 (9 поверх), однокімнатна квартира загальною площею 38,8 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ; - АДРЕСА_5 (7 поверх), однокімнатна квартира загальною площею 37,7 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 ; - АДРЕСА_6 (8 поверх), однокімнатна квартира загальною площею 38,8 кв.м, що розташована у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Заборонено ТОВ «ОСВ Практик», ЖБК «Захисник» та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на вищевказані спірні квартири.

В апеляційній скарзі ЖБК «Захисник» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скаргу обґрунтував тим, що дана ухвала постановлена без повного з`ясування обставин справи та за відсутністю доказів на підтвердження вчинення ЖБК «Захисник» дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду. Також відсутні докази вчинення дій, спрямованих на реалізацію майна щодо якого заявляється заборона його відчуження.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до позбавлення заявника майнових прав на проінвестовані квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051), що придбані заявником згідно з договором купівлі-продажу з ТОВ «ОСВ Практик» від 26.11.2014 року, їх відчуження до прийняття кінцевого судового рішення за майбутнім цивільним позовом, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав заявника.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що у поданій заяві про забезпечення позову заявник просив накласти арешт та заборонити ТОВ «ОСВ Практик» та третім особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на квартири: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , що будується в складі житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_1 .

З наведених у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову, з яким має намір звернутися заявник, взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Зокрема, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до позбавлення заявника майнових прав на проінвестовані квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051), що придбані заявником згідно з договором купівлі-продажу з ТОВ «ОСВ Практик» від 26.11.2014 олку, їх відчуження до прийняття кінцевого судового рішення за майбутнім цивільним позовом, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав заявника.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч.7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до 3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно з ч.4 ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом вимог, які буде пред`явлено до заінтересованих осіб, суд вірно вважав за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову.

Оскільки обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутні обставин, визначені ч.3 ст.154 ЦПК України, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для зустрічного забезпечення.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості подати до суду клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення з обґрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення та наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин, у порядку, передбаченому ч.6 ст.154 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ЖБК «Захисник» та залишення без змін ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 14 вересня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 14 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: