Номер провадження: 22-ц/813/4344/20
Номер справи місцевого суду: 499/1481/15-ц
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року про залишення заяви без розгляду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06.06.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір ODIVGA. Згідно даного договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 25712,00 дол. США (двадцять п`ять тисяч сімсот дванадцять доларів США 00 центів) на термін до 06.06.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 25712,00 дол. США (двадцять п`ять тисяч сімсот дванадцять доларів США 00 центів). В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором строку, що і стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до суду першої інстанції з вказаним позовом.

Заочним рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 11 травня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - заборгованість за кредитним договором ODIVAE00000032 від 25.06.2007 року у розмірі 41 866,67 дол. США( сорок одна тисяча вісімсот шістдесят шість доларів США 67 центів), що відповідно до курсу 21,46 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2015 року становить 898 458,64 грн.(вісімсот дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень 64 коп.)

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 13476,88 грн.(тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 88 копійок), понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом.

29.10.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Іванівського районного суду Одеської області від 11 травня 2016 року.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року та направити справу для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

10.09.2020 року на електронну адресу суду від акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» надійшли письмові пояснення по справі, в яких банк просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 10.12.2020 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

10.12.2020 року від ОСОБА_1 надійшла на електронну адресу суду заява про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з запровадженням карантину на території України.

Однак, вказана заява про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».

Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.

Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Окрім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду.

При цьому, ОСОБА_1 мав можливість подати клопотання про участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, однак таким правом не скористався.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана після закінчення процесуальних строків, встановлених статтею 284 ЦПК України та заявник не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 11 травня 2016 року Іванівським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - заборгованість за кредитним договором ODIVAE00000032 від 25.06.2007 року у розмірі 41 866,67 дол. США( сорок одна тисяча вісімсот шістдесят шість доларів США 67 центів), що відповідно до курсу 21,46 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.09.2015 року становить 898 458,64 грн.(вісімсот дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень 64 коп.)

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 13476,88 грн.(тринадцять тисяч чотириста сімдесят шість гривень 88 копійок), понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом.

Відповідно до наявного рекомендованого поштового повідомлення відповідач отримав копію заочного рішення 24.05.2016 року. З заявою про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 звернувся до суду 29.10.2019 року, тобто після спливу встановленого ч.2 та ч.3 ст. 284 ЦПК України строку на подання такої заяви з пропуском строку більш як на три роки, при цьому з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку до суду не звертався.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що про наявність заочного рішення йому стало відомо 30 вересня 2019 року з сайту Єдиний реєстр судових рішень, з огляду на що, строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення не був пропущений та спливає 30 жовтня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення надійшла на адресу Іванівського районного суду Одеської області 29.10.2019 року.

Відповідно до положень статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ч.1); заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.2); учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду (ч.3); строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.4).

Таким чином, оскільки заява про перегляд заочного рішення надійшла на адресу місцевого суду 29 жовтня 2019 року, відтак, порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення підпадає під дію статті 284 ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що в справі наявне рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення, яке містило копію заочного рішення ще 24.05.2016 року (а.с.111). Крім того, в справі наявні відомості про ознайомлення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 з матеріалами справи 04 жовтня 2019 року (а.с.122).

Аналіз даних вручень/отримань заочного рішення приводить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення у визначенні строку її подання не підпадає під положення частини 3 статті 284 ЦПК, яка б надавала безспірне право на поновлення пропущеного строку.

За таких обставин, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений згідно частини 4 статті 284 ЦПК України, тобто в разі пропуску з інших поважних причин, але у такому разі заява про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення має бути подана до суду і така заява має містити зазначення «інших поважних причин» пропуску строку.

Посилання в заяві про перегляд заочного рішення, а потому і в апеляційній скарзі на те, що про рішення суду стало відомо з Єдиного реєстру судових рішень 30 вересня 2019 року з огляду на що, на думку ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд рішення спливає 30 жовтня 2019 року та не є пропущеним, не приймаються судом апеляційної інстанції, так як дані доводи не узгоджуються з матеріалами справи та не відповідають положенням частини 2 статті 284 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом, встановленим статтею 127 ЦПК України щодо поновлення процесуальних строків, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення є такою, що подана після закінчення процесуальних строків, встановлених частинами 2, 3 статтею 284 ЦПК України, з огляду на що суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву без розгляду.

ОСОБА_1 не позбавлений процесуального права повторно звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення, додавши заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення із зазначенням в такій «інших поважних причин» пропуску строку.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності залишення без змін оскаржуваної ухвали суду з огляду на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо необхідності залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2019 року про залишення заяви без розгляду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2020 року.

Головуючий: Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда