Справа № 307/3856/20
Провадження № 2-з/307/57/20
У Х В А Л А

18 грудня 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Представник позивачки посилається на те, що у шлюбі сторони придбали чотири автомобілі: «BMW», н/з НОМЕР_1 , «Mercedes-Benz », н/з НОМЕР_2 , «Daewoo Matiz», н/з НОМЕР_3 та «Nissan Juke», н/з НОМЕР_4 , три з яких ОСОБА_3 після розірвання шлюбу забрав собі та використовує самостійно. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Просить накласти арешт на автомобілі «BMW», н/з НОМЕР_1 , «Mercedes-Benz », н/з НОМЕР_2 , та «Nissan Juke», н/з НОМЕР_4 , шляхом заборони відповідачу використовувати особисто або шляхом передачі даних автомобілів у користування іншим особам, зобов`язати відповідача передати вказані автомобілі на зберігання ОСОБА_2 без права користування.

Сторони у судове засідання не викликалися.

Згідно ст. 153 ч. 1 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликалися.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання представника позивачки суд вважає, що воно підлягає до задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 149 ч.ч. 1 та 2 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ч. 1 п. 4 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Виходячи з наведеного суд вважає за необхідне накласти арешт на транспортні засоби шляхом заборони їх відчуження, оскільки не вжиття заходів до забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог, може утруднити виконання рішення суду, або зробити його неможливим.

Накладення арешту у виді заборони відповідачу використовувати транспортні засоби на даній стадії є недоцільним так позивачка не надала суду інформацію що використання автомобілів відповідачем може призвести до їхнього пошкодження або знищення.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 247 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортні засоби «BMW», н/з НОМЕР_1 , «Mercedes-Benz », н/з НОМЕР_2 та «Nissan Juke», н/з НОМЕР_4 , шляхом заборони їхнього відчуження до набрання рішенням по справі законної сили.

В решті клопотання представника позивача відмовити.

На ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а учасником справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий: В.І. Гримут