РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.,

при секретарі Небиліченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Володарського районного суду Донецької області із вказаною заявою та просить суд встановити факт спільного проживання її та її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також факт перебування її на утриманні чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 26.03.2020 вказана справа була направлена до Першотравневого районного суду Донецької області для розгляду за підсудністю.

Заява мотивована тим, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.01.1973 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер за місцем свого мешкання - у м. Шахтарськ Донецької області. Після смерті чоловіка вона звернулася до Мангушського ОУПФУ, де вона пребувала на обліку та отримувала пенсію, із заявою щодо переведення на пенсію по втраті годувальника. Однак, їй було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність надання довідки зразку, який відповідає встановленим українським зразкам, або надання копії рішення суду про факт її перебування на утриманні чоловіка та спільне проживання разом з ним на час його смерті. Так, оскільки пенсія померлого чоловіка за життя перевищувала розмір її пенсії, то вона перебувала на його утриманні, оскільки вони проживали разом та вели спільне господарство. Встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка їй необхідно для переведення з одного виду пенсії на інший.

Ухвалою судді від 24.04.2020 відкрито провадження у даній справі.

Заявник в судове засідання не з`явилася, надаши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1451-1429 від 13.02.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Турінськ Свердловської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.01.1973, виданого м. Шахтарськ, міськ.бюро ЗАГС Донецької області, актовий запис № 4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з 05.01.1973 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5-6, 8-9, 13).

З довідки, виданої Управлінням житлового комунального господарства № 561 від 03.02.2020, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, на момент смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. ). Вказані обставини також підтвержуються копіями паспортів серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 (а.с. 5-6, 8-9).

З довідки, виданої Адміністрацією м. Шахтарськ Донецької області від 18.02.2020, вбачається, що ОСОБА_1 проживала у законному шлюбі з ОСОБА_2 з 1973 року до смерті останнього, яка настала у 2017 році. Подружжя вело спільне господарство. Основним доходом у сім`ї була пенсія ОСОБА_2 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

Згідно з довідкою Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 114 від 12.03.2020, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває на обліку в УПФУ Першотравневого района Донецької області та отримує пенсію за віком. Станом на вересень 2017 року (на час настання смерті ОСОБА_2 ) розмір пенсії склав 1412 грн (а.с. 1, 20).

Згідно з довідкою ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 229 від 13.03.2020, ОСОБА_2 перебував на обліку в Пологівському ОУПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за віком. Станом на вересень 2017 року розмір пенсії складав 4002,43 грн (а.с. 23).

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи , що обов`язок доказування покладено на сторони.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ч.1 ст.37 Закону України « Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно із роз`ясненнями які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йомуутримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Крім того, даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другоїстатті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Тuгкеу", "Сурrus v. Тuгкеу"), а також Молдови та Росії (зокрема, Моzег v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v/Moldovav and Russia"), які відповідно до українського законодавства мають застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ суд розуміє в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 та перебування ОСОБА_2 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала їй утримання, на підтвердження чого заявником надано беззаперечні докази, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 268, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Мангушське об`єднане управління пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту спільного проживання та перебування фізичної особи на утриманні - задовольнити. Встановити факт спільного проживання станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Турінськ Свердловської області, Росія, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на утриманні свого чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Шахтарськ Донецької області, Україна.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя С.В. Чудопалова