Повадження № 2-з/638/470/20
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дітей, третя особа - Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що має намір звернутися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з нею.

Заява мотивована тим, що 17 вересня 2009 року ОСОБА_1 зареєструвала з ОСОБА_2 шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 21435. За період перебування у шлюбу у них народилися двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружні стосунки припинились у 2019 році. У листопаді 2020 року заявниця внаслідок домашнього насильства покинула місце спільного проживання з сім`єю та 24 листопада 2020 року подала позов про розірвання шлюбу (справа № 638/16174/20). Наразі проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

З цього часу ОСОБА_2 почав погрожувати заявниці, що вона більше ніколи не побачить дітей. Так, з 04 листопада 2020 року заявниця не має змоги бачитися з дочками, забезпечувати участь у їх житті та виховані, оскільки відповідач чинить у цьому перешкоди, не надає дітей матері, уникає будь-якої можливості їх спілкування. Окрім цього, діти стали пропускати школу без поважних причин. Відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми та переховує їх від неї, що зафіксовано у неодноразових повідомленнях до правоохоронних органів.

За таких обставин, дітям доводиться змінювати своє звичне життя та середовище, а повне ізолювання дочок від матері з боку ОСОБА_2 може сформувати наявність психологічних травм у дітей, що в подальшому може унеможливити виконання судового рішення про визначення місця проживання дітей.

Отже, ОСОБА_1 має намір звернутися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення місця проживання дітей.

Заявниця вважає, що поки в суді буде розглядатися справа, дочки можуть втратити зв`язок з матір`ю, а також знаходяться під постійним натиском з боку ОСОБА_2 . Після винесення судом рішення, яким буде визначено місце проживання дитини з матір`ю, позивач буде позбавлена реальної можливості виконати рішення суду, оскільки діти будуть остаточно залякані та налаштовані ОСОБА_2 та його родичами проти рідної матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, які можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Предметом позову, який має намір подати заявниця, є вимога про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що поки в суді буде розглядатися справа, дочки можуть втратити зв`язок з матір`ю, будуть залякані та налаштовані відповідачем та його родичами проти рідної матері, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено ОСОБА_1 , а саме про заборону чинити перешкоди у спілкування з дітьми та встановлення порядку спілкування дітей з матір`ю, може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, не зазначено докази і не наведено мотиви існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на те, що існує ймовірність того факту, що діти можуть втратити зв`язок з матір`ю, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, та посилання на загальні норми процесуального права, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання негативних наслідків, що створять перешкоди до виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений ним спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 18 грудня 2020 року.

Суддя І.П. Латка