Головуючий у 1 інстанції Писанець Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого суді Принцевської В.П.

суддів Лопатіної М.Ю., Биліни Т.І.

секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: орган опіки та піклування Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що його син ОСОБА_3 з 22.12.2007 року по 02.09.2019 року перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу мають дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02.09.2019р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний. У 2015 році позивач із дружиною, син, невістка та діти поїхали тимчасово проживати до Російської Федерації у зв`язку із військовими діями у Донецькій області. У березні 2017 року усі, окрім невістки ОСОБА_2 , яка не схотіла повертатись, повернулись до дому у с.Кам`янка Волноваського району Донецької області. Діти у 2017 році пішли до школи, де навчаються до цього часу. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько дітей, син позивача - ОСОБА_3 . Двоє малолітніх дітей залишились без батьківського піклування та здійснення турботи над ними поклали на себе дідусь та бабуся дітей - позивач та його дружина. З березня 2017 року ОСОБА_2 не цікавилась життям дітей, їх здоров`ям та успіхами, не перераховувала кошти для придбання дітям продуктів харчування та одягу. Враховуючи наведене, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначивши позивача ОСОБА_1 їх опікуном, а також стягнути з відповідача аліменти на його користь та їх утримання.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її присутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 22.12.2007 року по день набрання чинності рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 02.09.2019р. про його розірвання. В період шлюбу, у сторін народились діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 протягом 2015р.-2019р. працює та проживає за кордоном, у відомому позивачеві місці, спілкується телефоном з дітьми та має бажання налагодити родинні відносини з дітьми.

Висновком Органу опіки та піклування Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області від 18.12.2019р. №66, визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

В статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновком Органу опіки та піклування Новоселівської сільської ради Волноваського району Донецької області від 18.12.2019р. №66, визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей.

Суд дійшов правильного висновку щодо відсутності доказів, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли свого документального підтвердження в судовому засіданні.

Як вбачається з позову, на підтвердження своїх позовних вимог, сторона позивача обмежилась тільки: своїми паспортними даними, копіями свідоцтва про шлюб та про народження дитини, довідкою про місце проживання та реєстрації позивача та відповідача, а також довідками зі школи дітей.

Суд правильно звернув увагу на надані представником третьої особи письмові докази - заяву ОСОБА_2 від 13.01.2020р., її характеристика та довідка з місця роботи, які підтверджують бажання у відповідача ОСОБА_2 здійснювати піклування за дітьми.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Апеляційний суд вважає, що суд дійшов правильного висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, відносно її дітей - не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

Сторона позивача не довела та не надала суду документальних доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення їх матері, по відношенню до них, батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

Керуючись ст. 375, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді