Справа № 567/565/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Войтко А.Г.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача Волкової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення завданого збитку

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до Запорізької обласної прокуратури про стягнення завданого збитку звернувся ОСОБА_1 .

Позивач у позовній заяві зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем - прокуратурою Запорізької області та 22.01.2007 звільнився з посади старшого помічника прокурора області у зв`язку з виходом на пенсію за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Після чергового підвищення заробітної плати працівників прокуратури з 01.12.2015 прокуратурою Запорізької області 29.04.2016 йому видана довідка про чинну заробітну плату за посадою старшого помічника прокурора області, у якій зазначено розмір щомісячної премії (85 відсотків), а всього заробітна плата у розмірі 14480,44 грн., з якої йому проведено перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків заробітку. Розмір пенсії складає 13032,40 гривень.

Вказує, що оскільки у нього виникли сумніви у достовірності поданої довідки, на його вимогу начальником відділу прокуратури Запорізької області Крамарчук Т. 12.02.2018 була надана публічна інформація те, що у грудні 2015 року середній розмір щомісячної премії, нарахованої працюючим працівникам на посадах начальника відділу прокуратури області, становив не 85%, а 210%. 16.03.2018 прокуратурою Запорізької області видана інша довідка, у котрій зазначено розмір щомісячної премії 210 відсотків та середньомісячний заробіток 22259,18 грн.

Зазначаючи про те, що ним було запропоновано для відповідача у добровільному порядку відшкодувати спричинений збиток, проте відповідач повідомив йому, що розмір премії, зазначений у довідці від 16.03.2018 - це розмір індивідуально визначеної премії, яка виплачена окремим працівникам прокуратури на підставі наказу прокурора області від 25.12.2015, просить стягнути з прокуратури Запорізької області на його корить 185635,71 грн. завданого збитку у вигляді упущеної вигоди та 1856,36 грн. судового збору.

Ухвалою від 29.09.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала обставини наведені у відзиві на позовну заяву у якому вказано, що середній розмір щомісячної премії в прокуратурі Запорізької області у 2015 році склав 85% від фонду оплати праці. Середній розмір преміювання розраховано за період з січня по грудень 2015 року. У березні 2018 року за зверненням ОСОБА_1 йому було надано довідку від 16.03.2018 №18-33вих18 про розмір фактичної заробітної плати 22259,18 грн. за грудень 2015 року працюючого на час видачі довідки прокурора - начальника відділу, однак з урахуванням класного чина та вислуги років ОСОБА_1 на час виходу його на пенсію, оскільки останній був звільнений з органів прокуратури Запорізької області 22.01.2007.

Зазначає, що розмір премій визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовцям без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами». Так, середній розмір премії за 2015 рік (враховуючи середньовизначений розмір премії за грудень 2015 року за наказом прокурора області від 25.12.2015 № 418ц) склав 85%, про що вказано в довідці для перерахунку пенсії від 29.04.2016 року №18-336-вих16, а розмір премії зазначений в довідці від 16.03.2018 №18-33вих-18 про розмір розрахованої заробітної плати начальника відділу прокуратури області з урахуванням надбавки за класний чин та надбавки за вислугу років, яку отримував ОСОБА_1 на час виходу на пенсію - це розмір індивідуально визначеної премії, яка виплачена окремим працівникам прокуратури Запорізької області у грудні 2015 року на підставі наказу прокурора області від 25.12.2015 №419ц та не впливає на встановлення відсотку середньовизначеного розміру премії за грудень 2015 іншим працівникам.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_1 не доведено протиправність поведінки прокуратури, наявність понесених збитків, їх розмір та причинний зв`язок між діями прокуратури та збитками, просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову про стягнення завданого збитку слід відмовити з таких підстав.

Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавай шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1166 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду)

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавана шкоди.

г) вина завдавана шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому збитками є:

1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Неодержаний дохід (упущена вигода) це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим грошових сум (чи інших цінностей), якби інший учасник правовідносин не допустив правопорушення. Якщо ж позивач не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з відповідача не стягується.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання відповідачем своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті позивачем для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі №923/2075/15, від 09.12.2014 у справі № 5023 4983 12).

За обставинами справи ОСОБА_1 прокуратурою області надавалась довідка від 29.04.2016 № 18-336вих-16 про розмір заробітної плати станом на 01.12.2015 для Управління Пенсійного Фонду України для перерахунку пенсії. Зазначений у ній розмір заробітної плати (14480,44 грн.) станом на 01.12.2015 розраховано відповідно до п. 3. Порядку видачі довідок для перерахунку пенсій державним службовцям у разі відсутності посад, з яких особа вийшла на пенсію, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Головного управління державної служби України від 03.12.2003 №319/144, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.12.2003 за № 1134/8455 (із змінами). (а.с.5)

Згідно з абз. 6 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

Середній розмір щомісячної премії в прокуратурі Запорізької області у 2015 році склав 85% від фонду оплати праці. Середній розмір преміювання розраховано за період з січня по грудень 2015 року.

16.03.2018 за зверненням ОСОБА_1 йому було надано довідку від 16.03.2018 №18-33вих18 про розмір фактичної заробітної плати, яка складала 22259,18 грн. за грудень 2015 року працюючого на час видачі довідки прокурора - начальника відділу, однак з урахуванням класного чина та вислуги років ОСОБА_1 на час виходу його на пенсію, оскільки останній був звільнений з органів прокуратури Запорізької області 22.01.2007. (а.с.6)

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» преміювання працівників прокуратури здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання.

Пунктом 1.5 Положення про преміювання працівників органів прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 № 84 (чинне на грудень 2015 року), передбачено, що розмір премій визначається відповідно до об`єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовцям без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами».

Так, середній розмір премії за 2015 рік (враховуючи середньовизначений розмір премії за грудень 2015 року за наказом прокурора області від 25.12.2015 № 418п) склав 85%, про що вказано в довідці для перерахунку пенсії від 29.04.2016 року № 18-336-вих16. (а.с.5)

Конституція України гарантує право на соціальний захист громадян, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46); соціальний захист пов`язується з неможливістю мати заробіток (трудовий дохід), його втратою чи недостатнім рівнем життєвого забезпечення громадянина і непрацездатних членів його сім`ї, зокрема у випадку безробіття як соціально-економічного явища; загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить систему прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках (абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2009 року № 9-рп/2009).

У Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсією є "щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом" (стаття 1). Законодавець, регулюючи відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, виходив з того, що воно має здійснюватися за певними принципами, перелік яких наведений в статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема: заінтересованості кожної працездатної особи у власному матеріальному забезпеченні після виходу на пенсію; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); солідарності та субсидування в солідарній системі; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим законом; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду України витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим законом.

Беручи до уваги аналіз відповідних конституційних приписів, міжнародної практики і положень законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, а також підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, що містить перелік доходів громадян, які підлягають оподаткуванню, до якого не включено пенсію, Конституційний Суд України дійшов висновку, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке згідно з частиною другою статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будь-яким видом діяльності.

Такий висновок закріплений в рішенні Конституційного Суду України від 27.02.2018 №1- р/2018 у справі №1-6/2018, у якому суд дійшов висновку, що пенсія - це не один із видів доходу, а один із видів соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України.

Відповідно до норм цивільного права, шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову.

Поряд із поняттям "шкода", законодавець використовує поняття "збитки".

Як зазначалося, відповідно до ст. 22 ЦК збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, збитки - це грошова оцінка шкоди, яка має місце у разі неможливості відшкодування шкоди в натурі.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 2 частини другої тієї ж статті збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Оскільки судом встановлено, що пенсійні виплати не є доходом особи, а лише є одним із видів соціальних виплат, то заявлена позивачем сума збитку, у вигляді упущеної вигоди, не може вважатися збитком в розумінні статті 22 ЦК України, оскільки не є доходом особи.

Також, щодо розрахунку шкоди, наданий позивачем, який містить самостійно обрахований розмір пенсії на підставі довідок прокуратури області від 29.04.2016 та від 16.03.2018, слід зауважити, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначення розміру пенсії є компетенцією органів Пенсійного фонду України.

Водночас відповідних доказів про визначення розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок прокуратури області від 29.04.2016 та від 16.03.2018 Пенсійним фондом України позивачем суду не надано.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд не в праві перебирати на себе функцію подання доказів та здійснення обрахунку розміру пенсії належної ОСОБА_1 .

Суд уповноважений перевірити обґрунтованість та законність вимог позивача, проте не здійснювати формулювання таких вимог.

Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів позивачем не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи.

Зі змісту ст. 5 ЦПК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не обрано ефективний спосіб захисту порушених прав.

На підставі наведеного, керуючись ст.16, 22, 1166 ЦК, ст. 5,12,13, 76, 83, 89, 92, 141, 263- 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (місцезнаходження: м.Запоріжжя 57, вул.Матросова, буд.29 А, ) про стягнення завданого збитку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.