ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9199/20 Справа № 209/3792/19 Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» (49000, м. Дніпро, площа Соборна, 14).

На вирішення експертів поставлено питання:

- Чи може бути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком дитини ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку народила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Роз`яснено сторонам про наслідки ухилення від участі в експертизі відповідно статті 109 ЦПК України.

Оплату вартості судової експертизи покладено на позивача у справі ОСОБА_3 .

Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року по справі №209/3792/19 про призначення у справі судово-генетичної експертизи і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві ОСОБА_3 на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року просить ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

14 листопада 2019 року до канцелярії Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про призначення судово-біологічної експертизи.

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_3 зазначає, що висновок експерта з заявленого в клопотанні питання буде належним доказом доведення спорідненості позивача та дитини у відсотковому відношенні і дасть суду можливість ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України при призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері, іншій ніж право, без яких неможливо встановити наявність чи відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною, відносно якої він просить визнати батьківство.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що на день звернення позивача до суду з вказаними позовними вимогами, до актового запису про народження дитини вже були внесені відомості на підставі ст. 126 СК України, що виключає можливість позивача звертатись до суду з заявленими позовними вимогами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання батьком дитини ОСОБА_5 з внесенням змін до актового запису про народження дитини даних про батька, а тому розгляду даної справи та встановлення батьківства, необхідні спеціальні знання у галузі генетичних досліджень.

Отже, ОСОБА_3 звернувся з клопотання про призначення судово-генетичної експертизи в межах заявлених позовних вимог.

Твердження апелянта, що судом першої інстанції не враховано докази та не взято до уваги інтереси дитини, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки лише до компетенції суду першої інстанції належить встановлення достатності доказів для ухвалення рішення в даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Будь-яких доказів того, що проведення по даній справі генетичної експертизи може нашкодити інтересам дитини, апелянтом у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надано.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова