Справа №597/1530/20
Провадження №2/597/361/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Дудяка С.В.

з участю:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи її сестрою і племінницею відповідно, були зареєстровані в належному їй будинковолодінні, однак фактично не проживають за місцем реєстрації більше 10 років. Вони, як стверджує позивачка, не цікавляться станом будинку, не беруть участі у оплаті за послуги електро- та газопостачання, створюють їй незручності, порушують її права як власника.

У зв`язку з цим, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду 03.11.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачам надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Відповідачі відзиву на даний позов у визначений судом строк не подали, в судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення на офіційному вебсайті суду оголошення про їх виклик в судове засідання.

Суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без їх участі, так, як проти цього не заперечує позивачка.

Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задоволити позов, виходячи із наступного:

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею будинковолодіння, що за адресою АДРЕСА_1 .

Вищевказане стверджується витягом про державну реєстрацію №30968383 від 15.12.2014 року, серії ЕЕМ 920048.

Факт реєстрації відповідачів у належному позивачці будинковолодінні стверджується довідкою №438 виданою 29.10.2020 року виконавчим комітетом Зеленогайської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

Згідно актів встановлення місця проживання №62 від 29.01.2020 року, №111 від 27.02.2020 року, №148 від 26.03.2020 року, №162 від 28.04.2020 року, №187 від 29.05.2020 року, №239 від 30.06.2020 року, №295 від 28.07.2020 року. №351 від 27.08.2020 року, №385 від 29.09.2020 року, №439 від 29.10.2020 року, складених комісією Зеленогайської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинковолодінні належному ОСОБА_1 не проживають.

Крім цього, факт не проживання відповідачів понад рік в належному позивачці будинковолодінні ствердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід`ємними складовими права власності. Користуванням та володінням по відношенню до такого майна, як житлове приміщення, є в тому числі і право проживання в ньому.

Згідно ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК УРСР).

З наданих позивачкою доказів встановлено, що відповідачі дійсно понад рік не проживають у будинковолодінні, належному позивачці, тому даний позов слід задоволити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.72, 156 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.16, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації якої АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації якої АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.ст.284, 354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачкою протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, а відповідачами протягом 30 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Повне рішення суду складено 23.12.2020 року.

Суддя

С. В. Дудяк