17.12.2020 Справа № 363/992/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАИНИ

17 грудня 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., при секретарі Рибка І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року позивач звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 42 074, 05 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. та судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.10.2019 року в м. Вишгород по вул. Набережній сталась дорожньо транспортна пригода за участі автомобіля Mersedec-benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_1 . Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо транспортної пригоди від 29.10.2019 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо транспортної пригоди, яка відбулась 29.10.2019 року, цивільно правова відповідальність власника автомобіля Merсedes-benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АО 590455, франшиза 2 000 грн. 04.11.2019 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду. Згідно звіту ТОВ «ЕАК Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , вартість ремонту на дату оцінки 05.11.2019 року становить 92 976, 06 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ складає 58 062, 23 грн. 05.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та звіту ТОВ «ЕАК Фаворит» ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 50 902, 01 грн. за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та ПДВ на деталі. Таким чином, позивач зазначає, що ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виконало зобов`язання за полісом № АО 590455 перед нею. Однак, залишилась різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка складає 42 074, 05 грн. та розрахована з наступним чином: 92 976, 06 грн. вартість ремонту 50 902, 01 грн. страхова виплата. Отже, для виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , позивачу необхідні кошти у сумі 42 074, 05 грн., які зобов`язаний відшкодувати відповідач, як особа, відповідальні за завдання шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Полич Є.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій позовну заяву повністю підтримав та просив її задовольнити. Раніше також надавав письмові пояснення по справі, клопотання про зменшення витрат відповідача ОСОБА_2 на оплату правничої допомоги адвоката до 1 000 грн. та заперечення на клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шахторін А.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю, просив стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 витрати на професійно правничу у розмірі 10 104 грн. Раніше надавав письмовий відзив на позовну заяву та долучав письмові докази по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що 29.10.2019 року о 16 годині 00 хвилин в м. Вишгород по вул. Набережна, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Merсedes-benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, яка склалась, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку, попереду. В результаті зіткнення автомобілі отримали пошкодження.

За результатами дорожньо транспортної пригоди на ОСОБА_2 за порушення вимог п. 13.1 ПДР України був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та вирішено питання про стягнення судових витрат.

Постанова суду набрала законної сили 26.11.2019 року.

Частинами 4, 5 та 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала гр. ОСОБА_3 та власником якого ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Станом на день дорожньо транспортної пригоди, яка сталась 29.10.2019 року, цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу Merсedes-benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 590455 від 03.04.2019 року, з терміном його дії до 10.04.2020 року, включно.

Відповідно до Полісу АО № 590455 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн; за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000,00 грн.; франшиза 2 000 грн.

04.11.2019 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду.

Згідно звіту ТОВ «ЕАК Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , вартість ремонту на дату оцінки 05.11.2019 року становить 92 976, 06 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ складає 58 062, 23 грн.

05.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та звіту ТОВ «ЕАК Фаворит» ОСОБА_1 , як власник пошкодженого автомобіля Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 50 902, 01 грн. за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та ПДВ на деталі.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору;

За умовою частини першої, другої статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вирішуючи спір, судом встановлено, що виплачене страховиком позивачу страхове відшкодування не забезпечує повного відшкодування завданої потерпілому шкоди у зв`язку з пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 .

Суд не погоджується із вимогами позивача про покладення страхового відшкодування саме на винуватця ДТП ОСОБА_2 , оскільки згідно полісу АО № 590455 від 03.04.2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., а франшиза 2 000 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач отримавши страхове відшкодування в розмірі 50 902, 01 грн. не повідомила страхову компанію про незгоду з таким розміром.

Крім того, з розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 41 ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 13.12.2019 року, який складений на підставі Звіту № 15353 від 16.11.2019 року ТОВ «ЕАК Фаворит» вартість відновлювального ремонту зазначена у розмірі 81 996, 87 грн.; безумовна франшиза 2 000 грн.; виплачена сума страхового відшкодування 50 902, 01 грн.

Однак, з яких підстав виходила ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» при виплаті суми страхового відшкодування саме у розмірі 50 902, 01 грн. є незрозумілим, оскільки в п. 23 цього розрахунку не зазначено підстави для зменшення розміру страхового відшкодування.

З урахуванням ліміту відповідальності страховика згідно полісу АО № 590455 від 03.04.2019 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну, який становить 100 000,00 грн. та передбаченої полісом франшизи, яка становить 2 000 грн., є очевидним, що сума матеріального збитку ОСОБА_1 , як власника пошкодженого автомобіля Kia Cherato д.н.з. НОМЕР_2 , згідно звіту ТОВ «ЕАК Фаворит» у розмірі 92 976, 06 грн., може бути відшкодовано в межах ліміту саме ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний сплатити потерпілій розмір завданої шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити та роз`яснити позивачу про те, що нею обрано не вірний спосіб захисту своїх інтересів, з урахуванням відсутності клопотань про заміну неналежного відповідача на належного, остання звернулась до суду до неналежного відповідача.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У зазначеній вище цивільній справі, суд встановив, що на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шахторін А.С. договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.09.2020 року, яким було погоджено всі його істотні умови у тому числі розмір гонорару 10 000 грн., що підтверджується Додатковою угодою № 1 від 01.09.2020 року.

Крім того, на виконання умов договору про надання професійної правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 на день розгляду справи сплатив адвокату Шахторіну А.С. гонорар у розмірі 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями № 40329 від 19.10.2020 року, № 29661 від 06.11.2020 року про оплату на розрахунковий рахунок адвоката, відкритий в банківській установі та актом приймання передачі виконаних робіт (надання юридичних послуг) від 26.11.2020 року.

Також, окрім витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем ОСОБА_2 понесені витрати пов`язані з відправкою поштової кореспонденції (відзив на позовну заяву, докази по справі) на загальну суму 104 грн. 00 коп.

Тобто представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Шахторін А.С.надано суду розрахунки витрат та інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг та витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом вищевказаної цивільної справи та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати останнього на професійну правничу допомогу у розмірі 10 104 гривні.

Керуючись ст. ст. 509, 988, 999 ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 10-13, 137, 141, 258-268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 104 (десять тисяч сто чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий М.Б. Баличева