Справа № 408/2337/20-ц
Провадження № 2/408/1665/20
РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Широківська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщенням, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив що він натепер здійснює процедуру оформлення права власності квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в яку він вселився на підставі рішення 67 сесії 6 скликання Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 24 березня 2020 року № 67/09 «Про надання ордеру на квартиру гр. ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 », котрим вказане житло передане позивачу у власність.

В належній йому квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично там не проживає з 2009 року, виїхавши до Російської Федерації. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право як власника він не може реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в його квартирі, і хоча відповідач є його родичем сином, але не приймає участі в утриманні квартирі, сплаті комунальних платежів і взагалі цим житлом не цікавиться. Де фактично проживає відповідач на теперішній час позивачу невідомо, контакти з ним відсутні, що позбавляє позивача можливості звернутися до відповідача з проханням щодо добровільного проходження процедури зняття з реєстрації, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив справу розглядати без його участі, заперечень не має.

Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення 67 сесії 6 скликання Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області від 24 березня 2020 року № 67/09 «Про надання ордеру на квартиру гр. ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 », позивачу ОСОБА_1 передано у приватну власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в яку він вселився на підставі цього рішення та постійно проживає.

З копії ордеру на жиле приміщення серії АБ № 01, виданого Виконавчим комітетом Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області позивачу ОСОБА_1 , слідує, що останньому надано право на вселення разом з родиною ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до житлового приміщення - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідкою від 21 липня 2020 року № 338, виданою Виконавчим комітетом Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином позивача, дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 21 липня 2020 року № 337, складеного депутатом Широківської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області ОСОБА_6 та підписом ОСОБА_1 вбачається, що в квартирі, розташованій за адресою - АДРЕСА_1 , зареєстрований син позивача ОСОБА_2 , який там фактично не проживає з 2009 року.

Позивач, вертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є членом його сім`ї, та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратив право користування житловим приміщенням - за адресою: АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Нормами статті 405 ЦК України передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивача. Відповідач не проживає в квартирі позивача тривалий час, обов`язків щодо утримання квартири і сплати комунальних послуг не несе, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника житлового приміщення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258-265 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме:житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.В. Булгакова