Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 4-с/711/87/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Скляренко В.М.

при секретарі: Слабко Ю.М.

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_2 , та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги вказує, що державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. в межах виконавчого провадження №44425843 про стягнення з нього ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 89181 грн. 70 коп. на користь Управління Пенсійного фонду України, на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2014 року, було накладено арешт на його грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, в тому числі арешт було накладено і на його картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», на який йому надходить виключно пенсія.

Також вказує, що він (скаржник) 02.11.2020 року звертався до державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про зняття арешту з вказаного вище рахунку, на який він отримує виключно пенсію.

Однак до цього часу державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) арешт з пенсійних коштів не знятий.

Вказана бездіяльність державного виконавця позбавляє його (скаржника) єдиного джерела для існування та забезпечення життєдіяльності, а також порушує його права на соціальний захист.

А тому, просить: визнати бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_2 , неправомірною; зобов`язати державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. або іншу посадрову особу Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на виконанні якої перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/10208/13-к ваіад 05.08.2014 року про стяннення з нього на користь УПФ України матеріальної шкоди в сумі 89181 грн. 70 коп., зняти арешт з грошових коштів, що містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 .

01.12.2020 року, а в подальшому повторно 08.12.2020 року, Центральним відділом ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду подано відзив на скаргу ОСОБА_2 , в якому останній просить відмовити в її задоволенні. Також вказує, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) дійсно перебуває виконавче провадження №44425843 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/10208/13-к від 05.08.2014 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь Головного УПФУ в Черкаській області боргу в сумі 89181 грн. 70 коп.

Станом на 10.11.2020 року борг за вказаним вище виконавчим провадженням не погашений.

З метою виконання рішення суду 30.07.2020 року державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника.

Також зазначає, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Однак, боржник ОСОБА_2 не надав документів на підтвердження того, що його рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на такому рахунку, заборонено законом.

Крім того, вказує, що до відділу виконавчої служби не надходило повідомлення з банку щодо статусу коштів і рахунку, відкритого на ім`я боржника ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим державний виконавець не мав передбачених законом підстав для зняття арешту з коштів боржника в межах виконавчого провадження, передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Тому просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представнк скаржника ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, але 15.12.2020 року подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника та з урахуванням відзиву на скаргу.

В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/10208/13-к від 05.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України в Черкаській області матеріальної шкоди в сумі 89181 грн. 70 коп.

В даному виконавчому провадженні постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.07.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник ОСОБА_2 має в АТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на який він отримує пенсійні виплати. На даний рахунок накладений арешт відповідно до постанови державного виконавця ВП №44744667 від 30.07.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/10208/13-к від 05.08.2014 року (а.с. 9)..

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із відповідними заявами та просив зняти арешт з вказаного вище рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк».

Листом від 26.08.2020 року за вих. № 61138, боржнику ОСОБА_2 було повідомлено, що, станом на 26.08.2020 року, у посадових осіб Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні повноваження для зняття арештів з його майна та коштів (а.с. 29-30).

28.10.2020 року скаржник ОСОБА_2 в черговий раз звернувся до державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. із заявою про зняття арешту з його рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», на який йому надходить пенсія, та надавав копію банківської виписки про рух коштів по банківській картці/рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на яку йому нараховуються виплати Пенсійного фонду пенсія (а.с. 13, 10). Факт отримання відповідальними особами Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вказаного клопотання та довідки підтверджується відповідним штемпелем від 02.11.2020 року на заяві скаржника. Однак до даного часу арешт з грошових коштів на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) скаржника, відкритому в АТ КБ «Приватбанк» не знятий.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 07.10.2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2019 року у справі №642/6675/18 (провадження №61-11118св19) зазначено наступне: «Таким чином колегія суддів доходить висновку, що доводи касаційної скарги про те, що законодавством не заборонено державному виконавцю накладати арешт на рахунок боржника на який надходять пенсійні виплати є безпідставними, так як чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення таких відрахувань, а тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що арешт пенсійних коштів особи, після вирахування з неї сум аліментів за судовим рішенням, позбавляє її джерел до існування та порушує її право на соціальний захист.

Крім того Верховний Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.»

Оскільки державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в провадженні якого знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/10208/13-к від 05.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ГУПФ України в Черкаській області матеріальної шкоди в сумі 89181 грн. 70 коп., зі звернення боржника ОСОБА_3 від 28.10.2020 року (а також із попередніх звернень скаржинка) було відомо про те, що рахунок № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) є рахунком для зарахування пенсійних виплат, тому в силу п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мав зняти з нього арешт, однак цього здійснено не було.

Даних про зарахування інших коштів, крім пенсійних виплат, на вказаний рахунок матеріали скарги не містять та державним виконавцем суду не надані. Також відсутні відомості про наявність у ОСОБА_2 іншого доходу, крім пенсійних виплат, на підставі чого арешт порушує право боржника на отримання коштів для існування.

Разом з тим, суд враховує і те, що подальше утримання вищевказаного рахунку скаржника ОСОБА_2 під арештом порушує право скаржинка, як власника, на вільне розпорядження та володіння грошовими коштами, тому таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких підстав та з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_2 : визнання бездіяльності державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я ОСОБА_2 , неправомірною та зобов`язання державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. чи іншого державного виконавця в якого на даний час на виконанні перебуває виконавче провадження №44744667 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду міста Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ГУПФ України в Черкаській області боргу в сумі 89181 грн. 70 коп. зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 259, 260, 261, 441, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. щодо не зняття арешту з грошових коштів на банківському картковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Зобов`язати державного виконавця Центрального відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Овдієнко С.В. чи іншого державного виконавця в якого на даний час на виконанні перебуває виконавче провадження №44744667 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду міста Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області боргу в сумі 89181 грн. 70 коп. зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст ухвали складений 16.12.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко