Справа № 570/3162/19
Номер провадження 2/570/208/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивача, адвоката Цуняка В.Й.

представника відповідача, адвоката Курганської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку спрощеного позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати аліментів та про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що на виконанні в Рівненському РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області знаходиться виконавчий лист № 2-542, виданий 09 лютого 2011 року Рівненським районним судом Рівненської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в твердій грошовій сумі по 400 гривень, починаючи з 30 січня 2008 року до досягнення дитиною повноліття, відповідач в змозі сплачувати аліменти у встановлених рішеннями суду розмірах, однак ухиляється від їх сплати, за ним утворилася заборгованість в сумі 60836,30 грн. по сплаті аліментів на утримання дитини, яку відповідач не погасив, позивачка звернулася з позовом до суду та у зв`язку із простроченням сплати аліментів просить стягнути з відповідача 59321,13 грн. - інфляційні витрати, 9369,76 грн. - 3 відсотки річних, 1114553,60 грн. - пеню, збільшити розмір присуджених рішенням Рівненського районного суду аліментів з 400 гривень до 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

04 лютого 2020 року від позивачки ОСОБА_5 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона вказує, що не змінюючи ані предмета, ані підстав заявлених позовних вимог, та враховуючи те, що формулювання предмета позову, обґрунтування та в прохальній частині стосовно стягнення інфляційних втрат, сформовано не коректно (малося на увазі стягнення індексації аліментів), відповідно до п.3 ч.2 ст.197 ЦПК України, вона уточнює позовну вимогу і просить позовну вимогу "про стягнення інфляційних витрат за прострочення сплати аліментів" вважати вимогою "про стягнення індексації аліментів".

10 березня 2020 року позивачка ОСОБА_5 подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зменшивши позовні вимоги, виклала п.1 прохальної частини в новій редакції і просить стягнути з відповідача на її користь 141728,18 грн., з яких: 41728,18 грн. - індексація аліментів, 100000,00 грн. - неустойка.

Крім того, 05 березня 2020 року і 10 березня 2020 року від позивачки ОСОБА_5 надійшли до суду заяви про залишення позовних вимог без розгляду, в яких вона просить позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 9369,13 грн. і про збільшення розміру аліментів, присуджених рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2008 року з 400,00 гривень до 1500,00 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття - залишити без розгляду, про що постановити відповідні ухвали.

Отже, з врахуванням всіх поданих позивачкою заяв про зменшення позовних вимог і про залишення частини позовних вимог без розгляду, на день ухвалення рішення судом залишилися вимоги про стягнення 141728,18 грн., що становить індексація аліментів та неустойка (пеня).

Позивачка ОСОБА_5 подала до суду відповідь на відзив, в якій вказала, що зазначені аргументи у відзиві на позовну заяву від 28 лютого 2020 року вважає обґрунтованими частково, а саме, лише в частині оплати відповідачем у жовтні, грудні 2011 році, травні, липні, листопаді 2012 року, травні 2014 року та в серпні, вересні 2014 року аліментів на суму 13600,00 грн. В решті аргументи вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Вказує, що у поданій відповідачем довідці-рахунку державним виконавцем помилково розраховано загальну суму заборгованості, а саме 53949,30 грн., оскільки замість додавання виконавцем була здійснена дія віднімання, у зв`язку з чим утворилася розбіжність на 800 гривень. Також вказує, що оскільки заборгованість по аліментах у відповідача виникли до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, яким ч.1 ст.196 СК України, було викладено в новій редакції та доповнено тим, що неустойка (пеня) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення не можуть бути більше 100 відсотків заборгованості, тому обмеження неустойки до розміру боргу застосовувати в даному випадку недоцільно. Щодо пояснення відповідача у відзиві причин несплати аліментів тим, що втратив можливість для такої сплати, позивачка вважає небажанням відповідача такої сплати і відповідно ухилення з його боку від виконання рішення суду, оскільки реквізити рахунків знаходяться у вільному доступі. Також зазначила, що згідно чинного законодавства, аліменти призначені за рішенням суду у твердій грошовій сумі підлягають індексації. Виходячи з цього, просить позов задоволити повністю.

В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_5 , адвокат Цуняк В.Й., в судовому засіданні позов підтримав, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог. Пояснив, що стороною позивача враховані всі заперечення відповідача проти позову, позовні вимоги скореговані, і позов в остаточному вигляді просить задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином.

Від представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Курганської О.В., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила проти позову. Зазначила, що після розірвання шлюбу сторони тривалий час підтримували сімейні стосунки, відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання їхньої неповнолітньої дитини, тому виконавчий лист не звертався тривалий час до виконання. Також зазначає, що після відкриття виконавчого провадження відповідачем сплачувалися частково аліменти, що вбачається із довідки-розрахунку державного виконавця від 31 січня 2020 року № 13602. Таким чином вважає визначений розмір пені таким, що не відповідає фактичним обставинам щодо наявної у відповідача заборгованості та вимогам закону щодо обмеження його розміру 100% заборгованості. Крім того, зазначає, що відповідач з червня 2008 року по жовтень 2010 року належним чином забезпечував матеріально дитину, крім встановленого судом розміру аліментів, які він передавав позивачці, додатково забезпечував дитину, однак після того, як ним була надана згода на виїзд дитини за кордон, позивачка в Україну дитину не повернула, будь-яких дій з її боку, або з боку державного виконавця щодо сплати аліментів не вчинялося, в зв`язку з чим, відповідач втратив можливість сплачувати кошти в рахунок погашення аліментів, тобто з його сторони відсутня вина, а тому і відсутні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ст.196 СК України. Також звертає увагу суду на той факт, що відповідач, отримуючи нерегулярні невисокі доходи, також матеріально допомагає своїм батькам, які є людьми похилого віку, отримують незначну пенсію. Щодо сплати інфляційних витрат зазначила, що така вимога заявлена безпідставно, оскільки в певний період така норма не передбачалася у сімейному законодавстві, а з вересня 2018 року державним виконавцем самостійно збільшено розмір аліментів до мінімального розміру. Даний факт вказує і на те, що вимога про збільшення розміру аліментів є безпідставною. Щодо стягнення трьох відсотків річних вказала, що така не ґрунтується на законі, так як сімейним законодавством передбачена спеціальна відповідальність згідно ст.186 СК України. Виходячи з вищевикладеного, просить у позові відмовити повністю, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Курганська О.В., заперечила проти позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, просила в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2000 року, який було розірвано рішенням Рівненського районного суду від 04 червня 2008 року.

Від шлюбу мають дитину, дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на час ухвалення судом рішення у даній справі вона досягла повноліття).

Згідно рішення Рівненського районного суду від 04 червня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину, дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 400 гривень щомісячно, починаючи з 30 січня 2008 року і до повноліття дитини.

На підставі вищезгаданого рішення суду Рівненським районним судом Рівненської області 09 лютого 2011 року було видано виконавчий лист № 2-542/08 від 04 червня 2008 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 24365 від 25 червня 2019 року, проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Козярчук О.В., заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 липня 2019 року становить 60836,30 гривень.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 13602 від 31 січня 2020 року, проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби РВ ДВС ГТУЮ в Рівненській області Козярчук О.В., вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 лютого 2020 року становить 53949,30 гривень.

Згідно розрахунку пені та індексації аліментів, проведеного адвокатом Цуняком В.Й., сума індексації за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем складає 41728,18 грн., сума неустойки - 892086,50 грн., станом на 01 лютого 2020 року (а.с.63-65). Заявою від 10.03.2020 року (а.с.62) сума пені зменшена до 100000 грн.

Згідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм ст.549 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Представником позивачки проведено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, згідно якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 892086,50 грн. Відповідачем або його представником правильність обрахунку пені під сумнів не ставився, але представник відповідача наголошувала на тому, що вини ОСОБА_3 в несвоєчасній сплаті аліментів немає, тому просила відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів, останній суду не подав і судом їх не здобуто. Посилання відповідача на те, що він був позбавлений можливості виконувати рішення суду, оскільки відповідачка перебувала за кордоном разом із дитиною приймаються судом до уваги, проте не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 лютого 2020 року підтверджується належними доказами - розрахунком такої заборгованості, і відповідачем не спростовано його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивачки про стягнення пені є обґрунтованими. Відповідачем не доведено відсутність вини по несплаті аліментів, оскільки йому відомо було про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, однак дій з його сторони, спрямованих на належне виконання такого рішення суду, не було.

Поряд з цим, суд приймає до уваги, що згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, згідно ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи, що в розрахунку пені та індексації, проведеному адвокатом Цуняком В.Й., сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів складає 54749,30 грн., у відповідача є батьки, які є людьми похилого віку, отримують незначні пенсії, потребують постійного матеріального забезпечення на лікування, і таку допомогу надає їм їх син, відповідач у справі ОСОБА_3 , на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , від іншого шлюбу, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, крім того, ОСОБА_3 позбавлений можливості займатися господарською діяльністю, а саме - діяльність таксі, оскільки позбавлений права керування транспортними засобами із-за наявності заборгованості по аліментах, суд вважає, що розмір пені можливо зменшити і стягненню підлягає пеня в сумі 20000,00 гривень. Суд також враховує і той факт, що при стягненні аліментів у 2008 році, виконавчий лист отримано позивачкою і звернуто його до виконання лише в 2011 році, а в розрахунок суми пені і індексації враховано періоди з моменту стягнення аліментів в 2008 році. Також враховуються судом і доводи відповідача про те, що крім сплати аліментів, відповідач надавав дитині іншу матеріальну допомогу (купівля одягу, взуття і т.д.), що не спростовано в судовому засіданні.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення індексації заборгованості по аліментах суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 184 СК України передбачено, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України "Про індексацію грошових доходів населення". У ч.1 ст.2 цього закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

17 травня 2016 року прийнято Закон України № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі", пунктом 1 розділу І якого внесено зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Цим Законом, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, включено до переліку об`єктів індексації, визначених у частині першій статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі" набрав чинності 12 червня 2016 року.

Відповідно до положень ч.ч.1, 4 ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у ч.1 ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" величину "101" замінено величиною "103".

Таким чином, з 24 грудня 2015 року індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки.

Відповідно до п.10-4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, прийнятого з метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі".

При цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Таким чином вимоги позивачки щодо стягнення індексації аліментів можуть підлягати задоволенню, оскільки ґрунтуються на вимогах закону, але суд, перевіривши розрахунок, наданий представником позивачки, вважає його помилковим та проведеним з порушенням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, прийнятого з метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Представником позивачки при розрахунку суми індексації враховано періоди в які індекс інфляції не перевищував розміри, з яких застосовується індексація. Натомість застосований стороною позивачки алгоритм розрахунку свідчить про помилкове власне тлумачення норм закону. За таких обставин суд вважає, що стороною позивачки помилково застосовано власний механізм для розрахунку суми індексації.

Крім того, абзацом 3 ч.1 ст.71 Закону України "Пров виконавче провадження" визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, державним виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Тобто обов`язок проведення індексації покладено на виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження зі стягнення аліментів.

Виходячи з того, що матеріали справи не містять належного та допустимого доказу з установленого законом порядку розрахунку індексації зі сплати аліментів, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає.

В силу вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в наявності є порушення права позивачки і її дитини, позов є частково обґрунтований, доведений належними доказами, а тому підлягає до задоволення частково.

В зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивачки належить стягнути сплачений нею судовий збір, як це передбачено ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.13, 76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.184, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст.549, 551 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені), інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення сплати аліментів та про збільшення розміру аліментів (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 :

- пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок;

- сплачений позивачкою при подачі позову до суду судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення індексації аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21 листопада 2014 року Рівненським РВ УДМС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 15 лютого 2008 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2020 року.

Суддя Остапчук Л.В.