Провадження № 2/760/1493/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Каліш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 01.10.2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000 грн. щомісячно або ј частини його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, 25.11.1995 р. вона з відповідачем ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї (актовий запис №2218).

Шлюб між нею та відповідачем було розірвано Солом`янським районним судом м. Києва. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 22.04.2010 р. серії НОМЕР_1 . При цьому, як вказує позивач, вони залишилися проживати разом та вести спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - донька ОСОБА_3 .

Однак, спільне життя з відповідачем не склалося. З 15.03.2017 р. вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки та спільне проживання.

Неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. При цьому, відповідач матеріальну допомогу не надає.

Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання неповнолітньої доньки між ними не досягнуто.

Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач не надає матеріальну допомогу, проте, він зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

При цьому, позивач вказала, що, на скільки їй відомо, відповідач офіційно працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 01.10.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.02.2020 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач просить:

стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 20.02.2020 р. до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити, а справу розглянути без її участі. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивач.

Суд, врахувавши подану заяву позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 25.11.1995 р. у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї, актовий запис №2218, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 22.04.2010 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, 22.04.2010 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №273.

Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 20.12.2011 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що неповнолітня донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає.

Щомісячні витрати на неповнолітню доньку складають приблизно 10000 грн. При цьому, неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 2 класі школи 1-3 ступенів №58 Шевченківського р-ну м. Києва, відвідує танцювальну студію, має хворобливий стан та потребує проведення оздоровлення та відпочинку, що становить додаткові витрати на утримання дитини.

Добровільної згоди з приводу матеріального утримання та виховання малолітньої доньки між ними не досягнуто.

Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення донькою повноліття. Позивач вважає, що саме такий розмір аліментів станом на сьогоднішній день є мінімально необхідним для утримання, належного виховання, забезпечення нормального, достатнього та гідного життя дитини, а також гармонійного розвитку неповнолітньої доньки та не порушує вимог ст. 184 СК України.

Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними акту про фактичне проживання особи від 26.12.2019 р., засвідченого начальником ЖЕД № 901.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 2-А класі школи І-ІІІ ступенів № 58 Шевченківського району м. Києва, з 1-го класу (з 03 вересня 2018 р.) по теперішній час, що підтверджується довідкою від 27.09.2019 р. № 124 та довідкою від 27.12.2019 р. № 169.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 , має порушення зору.

Позивач вказала, що орієнтовний розмір витрат на утримання малолітньої доньки за один місяць становить приблизно 10000 грн., обґрунтовуючи вказану суму коштів витратами на сплату комунальних послуг (близько 4000 грн.); забезпечення харчування дитини (близько 1000 грн.); придбання сезонного одягу та аксесуарів (3000 сезон/1000 грн. щомісяця); профілактичними та медичними засобами, в т.ч. пов`язаними із сезонним та постійним лікуванням (близько 400 грн.); забезпечення дитини канцелярським приладдям, засобами навчання/додаткового розвитку (допоміжні аксесуари для творчості), засобами самостійного розвитку (книги) (близько 400 грн.); забезпечення розвитку дитини та дитинства (придбання іграшок та відвідування розважально-культурних заходів) (близько 500 грн.); відвідування дитиною вчителя-логопеда та практикуючого психолога (близько 1000 грн.); відвідування дитиною танцювальної студії (800 грн. на місяць).

В підтвердження чого суду надано копії відповідних квитанцій та чеків.

Окрім того, позивач звертає увагу на необхідність проведення оздоровлення та відпочинку дитини хоча б в межах України, шляхом організації відпочинку принаймні раз на рік на морському узбережжі, що становить в середньому близько 10000 грн.

Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову.

При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків.

Судом встановлені обставини, що дають змогу для часткового задоволення позову.

При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків.

Так, як вбачається з довідки про доходи, позивач ОСОБА_1 працює в КНП «ЦПМСД №2» Солом`янського району м. Києва з 24 вересня 1996 р. на посаді старшої медсестри. Загальна сума доходу за період з 01 квітня 2019 р. по 30 вересня 2019 р. становить 101784,39 грн.

Будь-яких інших доказів на підтвердження свого майнового стану, відповідачем до суду не надано.

Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, відповідачем суду також не надано.

Відповідач до суду не з`явився та не скористався процесуальним правом висловити свій відзив (заперечення) на позов та надати докази.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання малолітньої доньки сторін, з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, згідно ст. 180 СК України, і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 6000 грн. щомісячно, є завищеним.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 01.10.2019 р. та до повноліття дитини.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне.

За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Суд звертає увагу обох сторін на те, що для гармонійного та повноцінного розвитку дитини участь обох батьків у вихованні неповнолітніх дітей є важливою.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в разі зміни свого матеріального стану та відповідача, стягнення додаткових витрат на дитину, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Крім того, позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування або навчання дитини в порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 141, 150, 155, 180-183, 185, 191, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 280, 284, 289, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 01.10.2019 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

В решті позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

СУДДЯ: Кушнір С.І.