Номер провадження: 22-ц/813/3138/20
Номер справи місцевого суду: 520/2746/19
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Луняченка В.О. 28 серпня 2019 року у м. Одесі, -

встановила:

У лютому 2019 року з позовом про стягнення аліментів до суду звернулась ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, а також на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Також, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 5 676, 30 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 18 червня 2010 року позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який був розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 24 січня 2018 року. Від даного шлюбу у сторін народились дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу між батьками проживають з матір`ю. Відповідач не сплачує в добровільному порядку аліменти в тому розмірі, в якому сторони домовлялись та участі у вихованні дітей не приймає, з моменту розірвання шлюбу участі у додаткових витратах на утримання дітей не приймає, однак має таку змогу, оскільки працює за контактом з іноземними судновласниками та його дохід на рік становить близько 900 000,00 гривень, що становить 70 000,00 гривень на місяць. Небажання відповідача в добровільному порядку приймати участь в утриманні дітей зумовило звернення ОСОБА_2 до суду з позовом.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, та просили у позові відмовити, оскільки відповідач сплачував добровільно аліменти у розмірі 7 000 гривень, тобто, звернення позивача до суду було безпідставним. На даний час відповідач не працевлаштований, доходів не отримує та у нього на утриманні перебуває його матір, яка є людиною похилого віку з низкою хвороб. У відзиві відповідач зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 590 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 10 590 ( десять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень щомісячно, з дня подання позову 08 лютого 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 576,30 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину. На думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що для можливості працювати моряком, ОСОБА_1 необхідно пройти курси підвищення кваліфікації загальною вартістю 55 610, 19 гривень. Також, на утриманні апелянта перебуває його матір, яка є людиною похилого віку з низкою хвороб.

Сторони у справі, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, про час, дату і місце слухання справи 10 листопада 2020 року сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду внаслідок поширення в Україні коронавірусної інфекції COVID-19, не подавали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді питання про стягнення аліментів, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 18 червня 2010 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Під час шлюбу у сторін народилось дві дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтвах про народження яких батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У зв`язку з припиненням подружніх відносин та розпадом сім`ї, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 24 січня 2018 року (справа №520/11958/17) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітні діти залишились мешкати з матір`ю.

Нормами ч. 2 ст. 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічна правова норма закріплена й в ст. 180 СК України, яка також передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вимогами ст. 5 протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод державою гарантовано, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадках його розірвання.

При цьому, на підставі вимог ч. 2 ст. 141 СК України законодавцем закріплено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого статтею 157 цього Кодексу.

Що стосується розміру утримання на дітей, яке гарантовано державою, то з цього приводу спірні правовідносини детально врегульовано законодавцем в ч. 2 ст. 182 СК України.

Так, вимогами абзацу першого ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Також згідно вимог ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Абзацом другим ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 ріку», у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений: у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, в судовому засіданні судом першої інстанції встановлено та підтверджено документально з боку відповідача, що останній перераховував кошти на утримання дітей у загальній сумі 7015,08 гривень, що підтверджено останнім документально за період часу з грудня 2018 року по травень 2019 року.

З матеріалів справи також вбачається, що громадянин ОСОБА_5 у період часу з 01 січня 2018 року по час ухвалення оскаржуваного рішення тричі перетинав межі держави. Останній раз зафіксовано в`їзд на Україну за маршрутом Стамбул-Одеса 04 травня 2019 року о 10:18 годин, виїзд до цього відбувся 08 грудня 2018 року за маршрутом Одеса-Стамбул, про що свідчить інформаційний лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. №0.184-17294/0/15-19 від 14 травня 2019 року.

Відповідач стверджував, що в нього на утриманні перебуває матір похилого віку, на докази чого ним надано витяги з її історії хвороб, однак, відомостей, що матір дійсно перебуває виключно на його утриманні, відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Відповідач зазначав, що на час розгляду справи він не працює, про що ним надано довідку від 16 травня 2019 року за №2195 в якій зазначено, що на час видачі довідки ТОВ «Епсілон Мерітайм Сервісез ЛТД» не надає послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном пану ОСОБА_6 . Судом першої інстанції вірно зазначено у оскаржуваному рішенні, що відповідач прибув до України 04 травня 2019 року та вже 14 травня 2019 року, під час перебування справи про стягнення аліментів у провадженні суду, ОСОБА_1 взятий на облік як шукаючий роботу в Одеському МЦЗ, однак, заява про надання статусу безробітного до центру зайнятості ним не надавалась (довідка Одеського міського центру зайнятості Міністерства соціальної політики України Державної служби зайнятості від 16 травня 2019 року за №1223/20/03).

З витребуваної судом першої інстанції інформації щодо прибутків відповідача вбачається, що ОСОБА_1 укладались трудові контракти и з іноземними судновласниками за посередництва ТОВ «Епсілон Мерітайм Сервісез ЛТД», а саме: індивідуальний трудовий договір моряка з іноземними судновласником «N.G.Livanos Maritime CO LTD» від 20 грудня 2017 р. на термін працевлаштування з 21 грудня 2017 року по 21 квітня 2018 року про роботу на посаді капітана на борту MAeolia з основним окладом 3004,00 дол. США; індивідуальний трудовий договір моряка з іноземним судновласником «N.G.Livanos Maritime CO LTD» від 07 грудня 2018 року на термін працевлаштування з 08 грудня 2018 року по 08 квітня 2019 року про роботу на посаді капітана на борту на борту MAeolia з основним окладом 3004,00 дол. США, фіксовані понаднормові 2 253 дол. США, відпускні 901 дол. США, добові під час відпустки 117 дол. США, преміальні 2 525 дол. США

З наданих банком суду відомостей щодо стану рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що станом на березень 2018 рок на рахунку відповідача перебували кошти у розмірі 24 477,00 дол. США.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною четвертою ст. 27 Конвенції про права дитини гарантовано, що Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, суд дійшов до вірного висновку, що відповідачем було порушено права дітей, які гарантовані ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Однак, колегія суддів вважає, що зазначений у судовому рішенні розмір аліментів, який суд вважав за необхідне стягнути з відповідача, а саме - 10 590, 00 гривень на кожну дитину, що становить 5 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», є завищеним та не відповідає дійсним потребам дитини.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та, з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

Суд звертає увагу на те, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмовки про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.

Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення.

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи докази, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, а також інтереси малолітніх дітей, колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір аліментів, призначений судом, та визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 6 000 гривень на утримання кожної з дочок, що буде відповідати інтересам дітей по їх матеріальному забезпеченню.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним довід апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що для можливості працювати моряком, ОСОБА_1 необхідно пройти курси підвищення кваліфікації загальною вартістю 55 610, 19 гривень, оскільки апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу, що саме ця сума була сплачена ОСОБА_1 . Роздруківка із веб-сайту Навчального центру фахівців морського транспорту із переліком навчальних курсів, додана до апеляційної скарги, також не може бути підтвердженням того, що апелянтом дійсно була сплачена вартість навчання. Також колегія суддів враховує, що вказаний довід апеляційної скарги є фактичним визнанням апелянтом того факту, що він дійсно працює моряком.

Також, колегія суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги про те, що на утриманні апелянта перебуває його матір, яка є людиною похилого віку з низкою хвороб, оскільки з матеріалів справи вбачається, що мати позивача ОСОБА_7 отримує щомісячне пенсійне забезпечення. Крім того, з наданої апелянтом медичної документації ОСОБА_7 не вбачається, що саме ОСОБА_1 оплачується лікування матері та придбання ліків. Таким чином, надані апелянтом докази не є беззаперечним свідченням того, що мати перебуває на його утриманні.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року змінює в частині визначення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 353, 87 гривень.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень щомісячно, та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень щомісячно, з дня подання позову - 08 лютого 2019 року, та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 353, 87 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 грудня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе