ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/381/20

Головуючий у першій інстанції Ковальова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1433/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Харечко Л.К.

секретар: Позняк О.М.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про зобов`язання вчинити певні дії в порядку захисту прав споживачів (суддя Ковальова Т.Г.), ухвалене о 12 год. 00 хв. у м.Ніжин, повний текст рішення складено 16 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії ПАТ «Чернігівгаз» щодо відмови у встановленні індивідуального лічильника обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати ПАТ «Чернігівгаз» встановити у квартирі позивача індивідуальний прилад обліку природного газу. Позов мотивовано тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 та побутовим споживачем природного газу, який використовується лише для приготування їжі та який постачається до квартири, не обладнаної індивідуальним приладом обліку. У 2012 році ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, звернувся до Ніжинського відділу «Чернігівгаз» для безкоштовного встановлення в квартирі індивідуального лічильника газу. Позивача внесли до електронної черги, проте через деякий час йому відмовили у встановленні індивідуального приладу обліку у зв`язку із встановленням за адресою проживання ОСОБА_1 загальнобудинкового приладу обліку. Вказану відмову позивач вважає такою, що суперечить вимогам законодавства і порушує права споживача.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року визнано незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» щодо невстановлення індивідуального лічильника газу побутовому споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» встановити індивідуальний лічильник газу побутовому споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку за місцем проживання позивача не звільняє відповідача від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», вимоги якого мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

В апеляційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що товариство вже забезпечило за адресою позивача облік природного газу відповідно до Закону, а тому позивач може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру, але за власні кошти. Відповідач вказує, що Типовий договір розподілу природного газу не містить його зобов`язання щодо встановлення індивідуального лічильника газу в квартирі позивача. АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» посилається, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані в термін до 01.01.2018 року для населення, що проживає в квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, забезпечити встановлення лічильників газу, індивідуальних або загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік природного газу такими споживачами, оскільки поняття «лічильник» охоплює як індивідуальний, так і загальнобудинковий вузол обліку газу. Відповідач звертає увагу, що на час виникнення спірних правовідносин ні Законом, ні підзаконними нормативними актами не було передбачено встановлення лише індивідуальних лічильників газу, а визначено обов`язок суб`єкта господарювання забезпечення приладовим комерційним обліком газу. За доводами відповідача, суд першої інстанції залишив поза увагою його доводи про те, що Велика Палата Верховного Суду у справі №214/2435/17 розглядала спір за інших обставин, ніж ті, які мають місце у даній справі, оскільки у справі спір розглядався за відсутності загальнобудинкового лічильника газу, а в даній справі позивач вимагає встановлення квартирного лічильника за рахунок АТ «Чернігівгаз» вже після того, як був встановлений загальнобудинковий лічильник газу. Також відповідач вказує, що на сьогоднішній день також є практика Верховного Суду у справі №296/6536/17 від 08 серпня 2018 року, яка протирічить вищезазначеній постанові Верховного Суду. Крім того, АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» посилається, що суд не звернув уваги, що товариство розпочало встановлення загальнобудинкового лічильника газу за адресою позивача з метою комерційного (приладового) обліку природного газу з грудня 2016 року і на той час редакція Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не містила вимогу до суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, оснащувати споживачів природного газу фізичних осіб індивідуальними лічильниками газу. Посилання суду першої інстанції на ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач вважає помилковим, оскільки спеціальні нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, не порушені, а відповідач діяв у повній відповідності з вищевказаними спеціальними нормативними актами. АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» посилається на відсутність відповідного фінансування на придбання та встановлення індивідуальних лічильників газу для побутових споживачів і зазначає, що ОСОБА_1 має право самостійно придбати лічильник та звернутися до товариства для узгодження дій щодо його встановлення та отримати відповідну компенсацію протягом 12 місяців.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 (а.с.6), яка розташована в багатоквартирному будинку.

Позивач є споживачем послуг постачання/розподілу природного газу у кв. АДРЕСА_2 з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 . У квартирі встановлена одна газова плита, нарахування за спожитий газ здійснюється на чотирьох осіб.

У 2016 році було виготовлено робочий проект встановлення будинкового вузла обліку природного газу по АДРЕСА_3 (а.с.49-72).

01 травня 2017 року комісією у складі представників ПАТ «Чернігівгаз» та представників балансоутримувача КП Служба Єдиного Замовника складено Акт приймання загальнобудинкового комерційного вузла обліку газу в експлуатацію, який встановлений за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.73), а також укладено договір №30/01/05/2017 щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів (а.с.74-75).

У березні 2018 року ПАТ «Чернігівгаз» було складено Акт №3608б розмежування балансової належності експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ, власником (користувачем) відомчої мережі та споживачем (а.с.47-48).

10 вересня 2019 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.38).

Згідно з інформацією АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про об`єми (обсяги) природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , які включені в баланс ТОВ «Чернігівгаз Збут» з 01.07.2015р. станом на 01.03.2020р., зокрема по квітень 2017 року за нормами споживання, з травня 2017 року за контрольними показниками загальнобудинкового лічильника газу (а.с.77-78).

ОСОБА_1 неодноразово звертався до АТ «Чернігівгаз» та НКРЕКП із заявами про безкоштовне встановлення йому квартирного лічильника газу, на які надано відповіді, що з 01 травня 2017 року в будинку, в якому проживає позивач, введено в експлуатацію загальнобудинковий прилад обліку газу і роз`яснено споживачу право встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу (а.с.8-14).

Вирішуючи питання наявності підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду враховує таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що споживачем є фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (частина восьма статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється, зокрема, за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території.

Положеннями частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у чинній редакції Закону до 1 січня 2021 року.

Зміст статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, тобто встановити прилади обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів обліку та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.

Стаття 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Вказаний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17), а також Верховним Судом у постановах №208/6319/18 від 11 листопада 2020 року і № 212/4456/19 від 18 листопада 2020 року.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що застосоване тлумачення правових норм відповідає державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, сприяє раціональному використанню ресурсів та забезпечує рівні можливості для споживачів з отримання послуги по газопостачанню. Встановлення споживачам індивідуальних лічильників забезпечить оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Посилання АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на неможливість застосування у зв`язку наявністю інших обставин справи постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №214/2435/17, не заслуговують на увагу, оскільки у ній вирішувалося саме питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, і таке право не ставилося в залежність від наявності або відсутності загальнобудинкового лічильника газу.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача, що на сьогоднішній день є практика Верховного Суду у справі №296/6536/17 від 08 серпня 2018 року, яка протирічить вищезазначеній постанові Верховного Суду, оскільки постанова Великої Палати Верховного Суду була прийнята пізніше і вказана правова позиція підтримана Верховним Судом в інших постановах, зокрема від 04 листопада 2020 року у справі №466/7673/18, від 11 листопада 2020 року у справі №208/6319/18, від 18 листопада 2020 року у справі № 212/4456/19.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу за місцем проживання позивача не звільняє відповідача від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», вимоги якого мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги про відсутність будь-яких нормативних актів, які б вказували на обов`язок відповідача встановити індивідуальний лічильник газу, грунтуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на те, що в судовому порядку не визнано недійсними договір на зняття показань будинкового вузла обліку газу, акт про закінчення будівництва внутрішньо-будинкової системи газопостачання об`єкту та акт приймання загальнобудинкового комерційного вузла обліку газу в експлуатацію, не впливають на правильність висновку суду про наявність підстав для зобов`язання відповідача встановити індивідуальний лічильник газу побутовому споживачу ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий: Судді: