Справа №201/9487/20
Провадження № 2/201/3301/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

06.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.№3-4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.10.2020р. позов був залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків (а.с.№11).

Після усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.11.2020р. позовну заяву було прийнято до розгляду, і призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№19).

Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 01.06.2018р. в виконавчому комітеті Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області під актовим записом № 60. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відносини між подружжям з роками погіршилися та з серпня 2020р. сторони перестали вести спільне господарство, не мають спільного бюджету, проживають окремо, тобто фактично припинили подружні стосунки. Позивач також зазначив, що після розірвання шлюбу малолітня донька залишиться проживати разом з відповідачкою. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно, і не може бути відновлена, а тому просив строк на примирення не надавати, та розірвати шлюб, укладений між сторонами.

В судове засідання 16.12.2020р. позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Зазначив, що оскільки в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська провадження по справі відкрито пізніше ніж в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, то саме Бабушкінський суд м. Дніпропетровська має залишити без розгляду позовні вимоги згідно п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Просив судові витрати у справі з відповідачки не відшкодовувати (а.с.№27).

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення (а.с.№22), про причини не явки суд не сповістила.

08.12.2020р. від відповідачки до суду надійшов відзив, в якому вона визнала період та причину припинення шлюбних стосунків та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Між тим, відповідачка зазначила, що не визнає твердження позивача, що з 2005р. сторони вели спільне господарство, оскільки вони не проживали разом, у них не було власного житла, і вони лише зустрічалися. Відповідачка повідомила, що в вересні 2020р. звернулася з позовом про розірвання шлюбу до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, проте станом на 08.12.2020р. за відомостями ЄДРСР позовна заява залишена без руху (відповідачка надала копію ухвали від 25.09.2020р.(а.с.№25)). Заяви про надання строку на примирення відповідачка до суду не надала, просила шлюб розірвати (а.с.№23-26).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін з процесуальних питань, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що 01.06.2018р. сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області під актовим записом № 60 (а.с.№5).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.№6).

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, через що в родині виникали непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні стосунки, зберігати шлюб не бажають. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом із відповідачкою. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з серпня 2020р. (близько чотирьох місяців тому), і з цього часу більше не поновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги, та не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердивши період та причину припинення шлюбних відносин, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилась на розірвання шлюбу.

При винесені даного рішення, судом враховано, що провадження у справі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відкрито раніше (17.11.2020р.) чим в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська (26.11.2020р.), а тому відсутні підстави для залишення даного позову без розгляду згідно п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач в заяві до суду від 16.12.2020р. зазначив, що не наполягає на стягненні з відповідачки судових витрат, суд вважає за можливе віднести судові витрати по сплаті судового збору на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.1 ст. 82, ст. 89, ч.1 ст. 142, ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01.06.2018р. у виконкомі Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області під актовим записом № 60, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.