Справа № 342/918/20
Провадження № 2/342/597/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , належав прадіду позивача - ОСОБА_3 . Згідно довідки Поточищенської сільської ради №550 від 12.08.2020 року житлове господарство зареєстроване як об`єкт погосподарського обліку - «суспільна група - колгоспники», голова господарства ОСОБА_3 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0.13 га, що доводиться довідкою Поточищенської сільської ради № 550 від 12.08.2020 року. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Колоийське МБТІ» за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 не зареєстроване. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 54,4 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м., літньої кухні, стодоли, стайні, сараю, трьох навісів, колодязя, вбиральні, воріт, огорожі та вимощення. Будівництво житлового будинку здійснено у 1954 році, господарські будівлі зведені у 1955 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 97 920 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 27.07.2012 року, актовий запис № 17. 04 березня 2004 року ОСОБА_3 склав на користь позивача заповіт, яким розпорядив їй жилий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, земельний та майновий паї, що знаходяться в оренді ПФГ «Поточище», та все інше належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і на що він за законом матиме право. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав у межах шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, позивач звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За її заявою була заведена спадкова справа № 28 від 21.01.2013 року. 24 червня 2014 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну ОСОБА_3 земельну ділянку. Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 12.08.2020 року. Згідно довідки Поточищенської сільської ради №550 від 12.08.2020 року, спадкове житлове господарстве значиться по обліку як колгоспний двір. З довідки сільської ради № 548 від 12.08.2020 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали прадід позивача - ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), бабка позивача - ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дід позивач - ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті ОСОБА_3 фактично вступила в управління спадщиною - подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, успадкувала земельну ділянку, користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє присадибну земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на це спадкове майно.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач не заперечує проти позову.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано, що стверджується копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 6133 від 10.04.2013.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

З копії технічного паспорта на одноквартирний садибний житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 30.04.2013 встановлено, що житловий будинок, споруджено в 1954 році, господарські будівлі та споруди в 1955 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 12.08.2020 становить 97920 грн.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За домогосподарством по АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,13 га, суспільна група господарства на 01.01.1991 р. - колгоспники, що доводиться довідкою № 550, виданою 12.08.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради.

Виписками з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 1, виданими 11.11.2020 доводиться, що по АДРЕСА_1 (суспільна група господарства - колгоспники) проживали:

- за 1964-1966 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_7 , 1949 р.н., син, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внука; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мама;

- за 1967-1982 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внука; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мама;

- за 1983-1985 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внука; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мама; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зять; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , правнучка;

- за 1986-1990 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внука; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мама, померла ІНФОРМАЦІЯ_15 ;

- за 1991-2000 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- за 2001-2010 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внука; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , правнучка, вибула 19.06.2006 р. у госп. № 367; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , правнук;

- за 2011-2015 роки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова сім`ї, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внука; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , правнук.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в домогосподарстві по АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова двору;ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що доводиться довідкою № 548, виданою 12.08.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 04.03.2004 секретарем виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 14, ОСОБА_3 , житель с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області,на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким жилий будинок з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, земельний та майновий пай, що знаходяться в оренді в ПФГ «Поточище» та все інше майно рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і на що він за законом матиме право, заповів своїй правнуці ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 44994565 (номер в реєстрі нотаріальних дій 14), що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 33084387, виданою 21.01.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

Член колгоспного двору (голова колгоспного двору) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 від 27.07.2012, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27.07.2012 року виконкомом Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 є правнукою ОСОБА_3 свідчать копії:

1)свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19 жовтня 1985 року, запис № 27 від 19.10.1985, де зазначено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_2 ;

2)свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 25.04.2006, з якого слідує, що після реєстрації шлюбу, актовий запис за № 5 від 25.04.2006, позивачу присвоєно прізвище « ОСОБА_1 »;

3)свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 06.03.1966 року, запис за № 4 від 06.03.1966, де зазначено, що мати позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

4)свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 06.06.2001, з якого слідує, що шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26.06.2001 зроблено запис за № 431; прізвище після розірвання шлюбу їй залишено « ОСОБА_2 »;

5)свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_6 , виданого 27.07.2011, де зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 змінила ім`я « ОСОБА_2 », про що в Книзі реєстрації зміни імені 27.07.2011 зроблено відповідний актовий запис за № 34;

6)свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 06 грудня 1977 року, запис за № 11 від 13.01.1947, де зазначено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_17 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ;

7)свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 , виданого 23.11.1964, з якого слідує, що ОСОБА_4 , 1947 р.н., після реєстрації одруження 23.11.1964 з ОСОБА_5 , 1945 р.н. присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

На час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 разом з ним були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зять; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внучка; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , правнук, що доводиться довідкою № 549, виданою 12.08.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 21.06.2017 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 06.05.2020 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3 є його правнука ОСОБА_1 (позивач).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Із копії спадкової справи № 28/2013, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті прадіда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як вона у строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, 21.01.2013 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини по заповіту. Копією Витягу № 33085082 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 21.01.2013 Городенківською районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 54081755 (номер у нотаріуса 28), спадкодавець - ОСОБА_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.06.2014 ОСОБА_1 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 836, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,0745 гектара, що належала ОСОБА_3 . Дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 56232612, що доводиться копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37716011, наданого 24.06.2014.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 938/02-31 від 12 серпня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_11 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 17.12.2020.

Суддя: Федів Л. М.