Справа № 368/1294/20
Рішення

Іменем України

"21" грудня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Редька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Буртівська сільська рада Кагарлицького району (с.Бурти, ) про встановлення факту належності заповіту, -

встановив :

Заявник звернувся до суду з даною заявою посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на її майно, яке складається із земельної ділянки, розташованої на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що за законом їй належить на день смерті вона заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в рівних долях.

ОСОБА_1 звернувся в Кагарлицьку районну Державну нотаріальну контору Київської області для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка була йому рідною бабою, проте у оформленні документів йому було відмовлено, оскільки завести спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , неможливо у зв`язку з розбіжністю у написанні імені спадкодавця в заповіті (« ОСОБА_3 ») та у свідоцтві про смерть (« ОСОБА_4 »), а тому просить встановити факт належності заповіту.

В судовому засіданні заявник свою заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи Буртівської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, надіслав заяву в якій просить слухати справу у відсутність представника.

Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на її майно, яке складається із земельної ділянки, розташованої на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що за законом їй належить на день смерті вона заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в рівних долях. Заповіт складено 15 лютого 1989 року, зареєстровано в реєстрі за № 11 та засвідчено печаткою Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області за підписом секретаря виконавчого комітету Вакуленко Г.В.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалася, проте заявник - ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 проживав разом із померлою, про що є відповідна довідка № 563 від 03.11.2020, видана виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

ОСОБА_1 звернувся в Кагарлицьку районну Державну нотаріальну контору Київської області для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка була йому рідною бабою, проте у оформленні документів йому було відмовлено, про що складено лист вих. № 448/01-16 від 10.11.2020 року, в якому зазначено, що завести спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , неможливо у зв`язку з розбіжністю у написанні імені спадкодавця в заповіті (« ОСОБА_3 ») та у свідоцтві про смерть (« ОСОБА_4 »), а також рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Таким чином, заявник позбавлений можливості реалізувати своє право та прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зважаючи на ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.?

Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Спору щодо спадкового майна не має, оскільки інша особа, зазначена у заповіті - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дане встановлено на підставі копій свідоцтв про смерть, заповіту, довідкою №563 від 03.11.2020 року про спільне проживання із спадкодавцем на момент смерті, довідки № 605 від 25.11.2020 року про засвідчення особи померлої, листа держнотконтори.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що із заявником дружить з дитинства, є однокласниками. ОСОБА_2 знав, на неї казали і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А тому, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, що заповіт, посвідчений Вакуленко Г.В. секретарем виконавчого комітету Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 15 лютого 1989 року за реєстровим №11, підписаний ОСОБА_2 , жителькою села Бурти Кагарлицького району Київської області , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від імені ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268,293,294,315 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити юридичний факт що заповіт, посвідчений Вакуленко Г.В. секретарем виконавчого комітету Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області 15 лютого 1989 року за реєстровим №11, підписаний ОСОБА_2 , жителькою села Бурти Кагарлицького району Київської області , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від імені ОСОБА_7 .

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів. Повний текст рішення виготовлено 22.12.2020 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта