Справа № 161/148/18
Провадження № 2/161/4480/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/148/18 за позовною заявою ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. Просить суд солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 36/08 від 24 січня 2008 року в сумі 3 342 299,30 гривень, що еквівалентно 123 725,03 доларів США та судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві.

Ухвалою від 02 жовтня 2018 року залучено ОСОБА_3 в якості правонаступника позивача - публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до участі у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року прийнято зменшення правонаступником позивача ОСОБА_3 розміру позовних вимог в цивільній справі № 161/148/18 за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, викладено позовні вимоги в наступній редакції: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 36/08 від 24 січня 2008 року в розмірі 117 466,00 гривень.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року позовну заяву ПАТ «Брокбізнесбанк», ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.

Постановою Волинського апеляційного суду від 16 січня 2020 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року скасовано. Цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року позовну заяву ПАТ «Брокбізнесбанк», ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без розгляду.

Постановою Волинського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2020 року скасовано. Цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача ПАТ «Брокбізнесбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Правонаступник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлений позов не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

24 січня 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 36/08. (а.с. 12). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, АТ «Брокбізнесбанк» надало ОСОБА_1 , кредит в розмірі 29 066,00 доларів США на строк з 24 січня 2008 року по 23 січня 2015 року, зі сплатою процентів 12,5% річних для придбання автомобіля MITSUBISHI модель LANCER2. ОСОБА_1 зобов`язалась здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати проценти, та виконати інші зобов`язання за умовами договору.

01 вересня 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 36/08 від 24 січня 2008 року. Відповідно до умов укладеної між сторонами додаткової угоди, встановлено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Також судом встановлено, що 24 січня 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки (а.с. 64). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки, ОСОБА_2 поручився у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 36/08 від 24 січня 2008 року, та зобов`язався у разі невиконання ОСОБА_1 обов`язків за вказаним кредитним договором відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник.

При цьому, заявою ОСОБА_3 від 12 листопада 2018 року повідомлено ОСОБА_2 про укладення 07 лютого 2018 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Брокбізнесбанк» договору № 227 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ПАТ «Брокбізнесбанк» відступив шляхом продажу ОСОБА_3 прав вимоги за кредитним договором № № 36/08 від 24 січня 2008 року та інших додаткових угод до позичальника ОСОБА_1 , поручителя ОСОБА_2 та заставодавця ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що станом на 12 листопада 2018 року у боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відсутня заборгованість кредитним договором № 36/08 від 24 січня 2008 року (так у заяві) (т.2 а.с. 28).

Таким чином, безпосередньо ОСОБА_3 , станом на 18 листопада 2018 року було визнано факт відсутності в ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 36/08 від 24 січня 2008 року.

При цьому, суд звертає увагу, що правонаступник позивача ОСОБА_3 , заперечуючи обставини, які підтверджуються його заявою від 12 листопада 2018 року, наданою представником відповідача ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 1 статті 81 ЦПК України, не надав жодних доказів на підтвердження своїх заперечень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до статті 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Правонаступник позивача ОСОБА_3 , якому було достовірно відомо про визнання його явки в судове засідання обов`язковою та про необхідність надання особистих пояснень, неодноразово ухилявся від такої явки під надуманими причинами, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав.

У зв`язку з вищевказаними зловживаннями правонаступником позивача ОСОБА_3 його процесуальними правами, судом двічі вирішувалось питання про залишення позовної заяви ПАТ «Брокбізнесбанк», ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості без розгляду, а саме - ухвалами суду від 28 жовтня 2019 року та від 04 вересня 2020 року.

Однак, Волинським апеляційним судом, всупереч принципам обов`язковості судового рішення та законодавчо закріпленому обов`язку сторін з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, постановами від 16 січня 2020 року та 16 листопада 2020 року були скасовані ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 жовтня 2019 року та від 04 вересня 2020 року відповідно. Внаслідок чого, суд приходить до обґрунтованого висновку про розгляд справи виключно на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Ухвалами суду від 26 березня 2018 року, 13 лютого 2020 року, 30 листопада 2020 року, явка представника позивача та правонаступника позивача в судові засідання була визнана судом обов`язковою. А тому за таких обставин, судом не приймаються до уваги заяви правонаступника позивача про розгляд справи за його відсутності.

При цьому, з фактично наявних в матеріалах справи № 161/148/18 письмових доказів достовірно вбачається факт відсутності в ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 36/08 від 24 січня 2008 року.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 553, 1094 ЦК України, ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко