Справа № 206/4713/17
Провадження № 2/206/455/20
У Х В А Л А

12 листопада 2020 року в залі суду в місті Дніпро суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Киселиці І.Ю., про застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

04 лютого 2020 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_1 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, надійшла до Самарського районного суду м.Дніпропетровська для розгляду на підставі постанови Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, передана судді 11.02.2020 року.

У судовому засіданні 12.03.2020 за письмовим клопотанням представника позивача адвоката Федосєєва Є.О. виключено з числа третіх осіб ОСОБА_1 , залучено ОСОБА_1 у якості співвідповідача.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Діденко Р.А., ухвалою 06.10.2020 зобов`язано ОСОБА_2 надати Самарському районному суду м. Дніпропетровська та ОСОБА_1 заяву свідка, в якій зазначити в письмовому вигляді відповідь на наступні питання, а саме:

1) В чому саме полягає незаконність рішення Дніпропетровської міської ради № 83/19 від 13.04.2017?;

2) Яким чином рішення Дніпропетровської міської ради №83/19 від 13.04.2017 порушує права позивача?;

3) Які докази підтверджують, що передана відповідачу 3 земельна ділянка з кадастровим номером :09:455:0285, площею 0,1000 га має будь-яке відношення до земельної ділянки з кадастровим номером :096455:0265, площею 0,0868 га, на яку позивач оформлював документи?;

4) Коли саме позивач почав оформлювати вперше документи на земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ?;

5) Яким чином позовні вимоги позивача про скасування права власності відповідача 3 кореспондуються з положенням пп. 2 п. «а» ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування України», відповідно до яких багатодітна сім`я відповідача 3 має першочергове право на відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва, садівництва та городництва?;

6) якою нормою обґрунтовується вимога позивача про зобов`язання відповідача 1 на найближчій сесії розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 саме позивачу? Чи не порушує дана вимога виключні дискреційні повноваження відповідача 1 на вчинення відповідних дій?

У судовому засіданні 12.11.2020 представником позивача адвокатом Федосєєвим Є.О. надано протокол опитування позивача від 11.11.2020 року в якості відповідей на питання відповідача ОСОБА_1 та виконання ухвали суду.

В судовому засіданні 12.11.2020 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Киселиця І.Ю. зауважив, що така форма та суть відповідей суперечить вимогам ст. 93 ЦПК України, наполягав на застосування до сторони позивача заходів процесуального примусу.

Представник позивача адвокат Федосєєв Є.О. заперечував, вважаючи правом адвоката проводити письмове опитування свого довірителя.

Відповідно до ст. 93 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

2. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті.

На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням.

3. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання.

Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання.

4. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань.

5. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів.

6. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання:

1) з підстав, визначених статтями 70, 71 цього Кодексу;

2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;

3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

7. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Як зазначено вище, відповідей у формі заяви свідка суду не надано, ухвалу від 06.10.2020 не виконано.

Статтею 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

2. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

2. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на характер невиконання процесуальних обов`язків тв. з метою спонукання до належного їх виконання вважаю за доцільне вдатися до заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

2. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3. У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

4. Ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає.

5. Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

6. Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на характер невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, вважаю за необхідне вдатися до заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у мінімальному його розмірі, застосувавши як до позивача ОСОБА_2 , так і до її представника адвоката Федосєєва Є.О.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 93, 143, 144, 148, 260-261 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до сторони позивача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнути із ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) штраф в дохід державного бюджету, стягувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області () в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 630 гривень 60 копійок.

Стягнути із адвоката Федосєєва Євгена Олександровича ( АДРЕСА_3 ) штраф в дохід державного бюджету, стягувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області () в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 630 гривень 60 копійок.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Повне судове рішення у формі ухвали виготовлено 21.12.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Сухоруков