Справа № 462/5138/19 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1040/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретар Жукровська Х.І.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року, постановлене в складі головуючої судді Постигач О.Б., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк",Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку", треті особи - Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" про скасування обтяження рухомого майна та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка 12 серпня 2019 року звернулася в суд з позовом, в якому просить скасувати обтяження у вигляді застави автомобіля марки CHEVROLET, моделі LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та зобов`язати ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» подати Міністерству юстиції України заяву про припинення обтяження і подальше вилучення запису про обтяження даного автомобіля № запису 26694330 від 10.06.2019 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником цього автомобіля. Транспортний засіб є обтяжений згідно обтяження від 10.06.2019 року за №26694330. Обтяжувач - ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР». Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень таке обтяження накладено у зв`язку із набуттям права вимоги ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» на підставі договору про відступлення права вимоги № 1370/к посвідченого 11.05.2019 року, боржник ОСОБА_4 .

Вважає, що вказане обтяження зареєстровано незаконно, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року позов задоволено.

Скасовано обтяження у вигляді застави автомобіля марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , зареєстроване реєстратором Цілепа Євгеном Миколайовичем філія м. Києва і Київської області ДП "Національні інформаційні системи".

Зобов`язаноТзОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" подати Міністерству юстиції України заяву про припинення обтяження і подальше вилучення запису про обтяження автомобіля марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 запису 26694330 від 10.06.2019року.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ТзОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" на користь ОСОБА_3 по 153,68 грн. судового збору з кожного.

Не погоджуючись з рішенням, таке в апеляційному порядку оскаржив відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку".

В апеляційній скарзі покликається на незаконність рішення, ухвалення такого з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають суду обставинам справи.

Зокрема зазначає, що відсутні підстави для зняття обтяження, так як заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором досі є непогашеною, реалізація спірного транспортного засобу відбулась у незаконний спосіб, а відповідно до рішення суду стягнуто кредитну заборгованістьза кредитним договором №0 від 04.07.2008 року, а не по кредитному договору №00 від 23.07.2006 року, права за яким набуло Товариство та в заставу за яким було надано транспортний засіб. Заборгованість ОСОБА_4 у розмірі 108 512,81 грн. перед Товариством за кредитним договором не погашена. Основне зобов`язання ОСОБА_4 має виконуватись належним чином, станом на сьогодні таке виконання може забезпечити лише застава. Державний виконавець, не повідомивши заставодержателя у незаконний спосіб реалізував предмет застави, який забезпечував виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.07.2006 року, зовсім іншим правочином, а саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 04.07.2008 року, права за яким товариству не відступлено.

Враховуючи те, що на момент відчуження спірного транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження та вказано на якій саме підставі воно зареєстроване, забезпечення виконання зобов`язань за договором №0 від 23.07.2006 року, а не за договором №0 від 04.07.2008 року, то у суду були відсутні підстави для задоволення позову, оскільки транспортний засіб марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , все ще забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 23.07.2006 року.

Зазначає, що ОСОБА_3 за наявності рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2019 року, яким скасовано обтяження у вигляді застави спірного транспортного засобу повинна була звернутись із зазначеним рішенням до відповідного Центру з надання адміністративних послуг, що нею не було вчинено.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає частково.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався лише частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 23 серпня 2006 року між ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 перед АКІБ «Укрсиббанк» за кредитними договорами №0 та №0 від 23 серпня 2006 року.

Відповідно до п. 3.2. даного договору застави застава припиняється у випадку примусового продажу предмету застави.

З виконавчого листа від 09.08.2010 року, виданого Бориславським міським судом Львівської області вбачається, що стягнуто солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь АТ «Укрсиббанк» борг за кредитним договором №0 від 04.07.2008 року в розмірі 648856,63 грн.

23 вересня 2010 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Онишкевичем Р.І. відкрито виконавче провадження № 21534063 за вищевказаним виконавчим листом від 09.08.2010 року. У межах даного виконавчого провадження, 01.02.2011 року відповідно до акту опису і арешту майна, державним виконавцем здійснено опис і арешт автомобіля CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 .

В подальшому цей автомобіль був реалізований ОСОБА_5 за 46200,00 грн. у межах виконавчого провадження № 21534063, що підтверджується протоколом № 03/358/11/А-3 проведення аукціону реалізації арештованого рухомого майна від 11.01.2012 року. Крім того, постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Онишкевича Р.І. від 11.01.2012 року вказаний автомобіль було знято з держаної реєстрації у зв`язку із продажем транспортного засобу на аукціоні.

Відповідно до акту державного виконавця про реалізацію рухомого майна від 19.01.2012 року, реалізація заставного рухомого майна відбулась з дотриманням ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому, відбулась реалізація саме заставного майна.

12 січня 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція" передало, а ОСОБА_5 прийняв автомобіль.

19 січня 2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ Онишкевичем Р.І. складено акт про реалізацію рухомого майна - автомобіля CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який придбав ОСОБА_5 . Того ж дня, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Грищенко Н.О. видано свідоцтво, яким посвідчено про право власності ОСОБА_5 на цей автомобіль, що раніше належав ОСОБА_4 і який придбаний ОСОБА_5 за 46200 грн.

Грошові кошти за відчуження транспортного засобу на аукціоні було сплачено переможцем 11.01.2012 року. В подальшому ці кошти було перераховано на рахунок АТ «Укрсиббанк». Вказані обставини підтверджуються квитанцією № 22799.90.1 від 11.01.2012 року, розпорядженням Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 03.02.2012 року та платіжним дорученням №528 від 06.02.2012 року.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу від 28.02.2012 року, право власності на автомобіль CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 набуто ОСОБА_6 . Відповідно ж до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу від 15.09.2015 року, право власності на цей автомобіль набуто ОСОБА_3 , виданий державний номерний знак НОМЕР_4 .

З витягу з Державного реєстру обтяження рухомого майна від 10.03.2018 року № 55068488 вбачається, що автомобіль марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_5 заставою рухомого майна, запис - 13.10.2013 року №13949560, реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П.

При цьому в об`єкті обтяження вказано державний номерний знак автомобіля НОМЕР_3 , боржником зазначено первинного власника ОСОБА_4 , а обтяжувачем вказано ПАТ «Дельта Банк», підстава обтяження - договір купівлі- продажу права вимоги за кредитами 2949, 2950 від 08.11.2011 року.

Таким чином, судом встановлено, що обтяження заставою АТ «Укрсиббанк» автомобіля CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_6 було зареєстроване у відповідності до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».Після примусової реалізації цього автомобіля ОСОБА_5 , 28.02.2012 року цей транспортний засіб був відчужений ОСОБА_6 . При цьому, таке відчуження було також здійснено за відсутності запису про обтяження автомобіля заставою. За таких обставин, обтяження заставою автомобіля CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , з огляду на відсутність відповідної реєстрації обтяження, є нечинним для третіх осіб, а може зберігати чинність лише для сторін договору застави, якою позивач не є.

З огляду на те, що 12 січня 2012 року проведена реалізація заставного майна у примусовому порядку, який визначений Законом України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що застава транспортного засобу автомобіля CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 є припиненою з 12.01.2012 року в силу вимог Закону.

Доказів оскарження примусової реалізації предмету застави, а також скасування результатів такої реалізації матеріали справи не містять.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.03.2019р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження з рухомого майна задоволено, скасовано обтяження у вигляді застави автомобіля марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. 13.10.2013 року за №13949560.

Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили, а відтак, обставини встановлені даним рішенням не потребують доказування.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення банком прав вимоги за кредитним договором № 0, що підтверджується актом прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (а.с.85-104).

11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ « Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» був укладений договір №1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення банком прав вимоги за кредитним договором № 0 від 23.08.2006 року, що підтверджується випискою з додатку до вказаного договору (а.с. 105-107).

Також судом встановлено, що позивачка 31.07.2019 року зверталась до ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» із заявою про припинення обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, так як вона є власником автомобіля марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_7 .н.з. НОМЕР_8 . До поданої заяви позивачка долучила рішення Залізничного районного суду м.Львова від 28.03.2019 року у справі №466/4484/18, відповідно до якого скасовано обтяження у вигляді застави цього автомобіля, зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. 13.10.2013 року за №13949560. Листом від 06.08.2019 року їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що Товариство не було стороною зазначеного спору, а також вказане рішення суду не містить жодних приписів забов`язального характеру, що стосуються ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» (а.с. 32).

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон).

Частиною 1 статті 3 Закону встановлено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно зі статтею 10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Отже, визначальним для вирішення питання чи перейшло до набувача майно із обтяженням, відчужене боржником за відплатним договором, без згоди обтяжувача, є наявність чи відсутність на момент відчуження відомостей про обтяження цього рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

За ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов`язаний у порядку, встановленому ст.27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Покупець предмета забезпечувального обтяження набуває право власності на відповідне рухоме майно без будь-яких забезпечувальних та публічних обтяжень, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом.

Відповідно до вимог чинного законодавстваУкраїни, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на такерухомемайно без обтяжень.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 04 квітня 2018 року у справі №522/11377/13, від 27 березня 2019 року у справі №463/5320/15, від 10 жовтня 2019 року в справі №463/3582/17.

Судом безспірно встановлено, що на момент продажу спірного транспортного засобу та його перереєстрації 12 січня 2012 року будь-які обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні.

Встановивши, що факт набуття права власності на майно, яке було предметом застави, на підставах, що не заборонені законом (внаслідок укладення договору купівлі-продажу від 12 січня 2012 року за результатами проведеного аукціону), який не був визнаний недійсним, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, прийшов до вірного висновку, що наявність будь-яких обмежень на вказане майно у Державному реєстрі в подальшому порушуватиме права його законного власника, яким є позивач у даній справі.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.03.2019р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження з рухомого майна задоволено, скасовано обтяження у вигляді застави автомобіля марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. 13.10.2013 року за №13949560.

За змістом ч.4 ст.83 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, приватне обтяження за типом обтяження: застава рухомого майна зареєстрована 10.06.2019 року за №26694330 реєстратором Цілепа Є.М., філія міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи». Підставою став Договір застави б/н від 23.08.2006 року, за яким обтяження не було зареєстровано у відповідності до вимог Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що обтяження на належний позивачу на праві власності автомобіль, накладено 10.06.2019 року вже після придбання ОСОБА_8 спірного автомобіля,д ійшов вірного висновку, що остання набула права власності на спірний автомобіль на законних підставах як добросовісний набувач, у зв`язку із чим наявні підстави для задоволення позову в частині скасування обтяження на такий, оскільки наявність обтяження, накладеного відповідачем, порушує право власності позивача, зокрема щодо розпорядження автомобілем.

Така правова позиція щодо подібних правовідносин, які виникли між сторонами, висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року по справі №333/6700/15-ц.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що новий власник автомобіля ОСОБА_3 є добросовісним набувачем транспортного засобу, а тому відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» набула право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведені у апеляційній скарзі доводи в частині незаконності рішення суду про задоволення позовної вимоги про скасування обтяження зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

В той же час, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовної вимоги про зобов`язання ТзОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" подати Міністерству юстиції України заяву про припинення обтяження і подальше вилучення запису про обтяження автомобіля марки CHEVROLET, модель LACETTI, рік випуску 2006, колір синій, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 запису 26694330 від 10.06.2019року.

Так, відповідно до п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років.

Після припинення обтяження обтяжував самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Таким чином, оскільки приписи зобов`язального характеру для відповідача передбачені чинним законодавством, позовна вимога про це до задоволення не підлягає.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «РуїзТоріха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Пунктами першим та другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду в частині задоволення позовної вимоги про скасування обтяження постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному і всебічному з`ясуванні всіх дійсних обставини спору сторін. Суд у цій частині вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення в цій частині та задоволення поданої апеляційної скарги в цій її частині, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Колегія суддіввважає, що оскільки судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права при вирішення позовної вимоги про зобов`язання до вчинення дій, то у цій частині таке слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Статтею 382 ЦПК України, передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що позивачкою у даній справі визначено відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Публічне акціонерного товариства "Дельта Банк",Товариствоз обмеженою відповідальністю Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку", в той же час жодних вимог до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не заявлено, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивачки ОСОБА_3 судового збору за подання позову до суду першої інстанції лише із відповідачів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ТзОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" з кожного по 440, 50 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч. 1 п. п. 1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2019 року в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язанння ТзОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" подати Міністерству юстиції України заяву про припинення обтяження і подальше вилучення запису про обтяження автомобіля - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та ТзОВ "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" з кожного по 440, 50 грн. судового збору за подання позову до суду першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набираєзаконноїсили з дняїїприйняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.