ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Херсон

справа: 663/3327/18

провадження: 22-ц/819/1300/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Базіль Л.В.

Бездрабко В.О.,

секретар Дундич А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року у складі головуючого судді Шульги К.М., повний текст рішення складено 26 червня 2020 року,

встановив:

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156, виданого 11 грудня 2012 року, їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1148га, кадастровий номер :01:058:0067, за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташована частина належна їй на праві власності, відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 січня 2008 року, частина житлового будинку та надвірних будівель.

Посилаючись на те, що відповідачка, ОСОБА_2 , самовільно перемістила паркан в лівій і частково у правій меж в бік належної позивачу земельної ділянки, у зв`язку з чим площа, зазначена у Державному акті зменшилася на 0,0077 га та фактично становить 0,1071 га, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,1148 га, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156, виданого 11 грудня 2012 року, кадастровий номер :01:058:0067, за адресою АДРЕСА_1 , шляхом перенесення паркану до конфігурації земельної ділянки, зазначеної у вказаному Державному акті.

30 травня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, вимоги якого було уточнено в ході розгляду справи, до ОСОБА_1 та Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області в якому просила визнати недійсним та скасувати п.2.1 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №237 від 14 травня 2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1148 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель на надання її у приватну власність; визнати недійсним виданий ОСОБА_1 11 грудня 2012 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156 площею 0,1148 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року зокрема визначений порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_2 між нею та ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_2 виділено цілу ізольовану земельну ділянку площею 153кв.м з організацією існуючого самостійного в`їзду через ворота з боку АДРЕСА_2 , з правого боку межі ділянки площею 375.5кв.м (розміром 11.20м х 33.50м), а також частину городу площею 313.6кв.м; ОСОБА_3 виділено ізольовану земельну ділянку площею 1057кв.м із збереженням існуючої хвіртки з боку АДРЕСА_2 , а також частину городу площею 627кв.м; у загальному користуванні залишено земельну ділянку площею 22.5кв.м (розміром 5.00м х 4.50м), де розташований водопровід та земельну ділянку, яка заросла бур`яном площею 192кв.м. Вказане рішення сторонами виконано не було

У зв`язку з неможливістю безоплатно приватизувати ОСОБА_2 виділену їй рішенням суду земельну ділянку площею 528.5кв.м, оскільки вона складалася з двох окремих земельних ділянок, вона та ОСОБА_1 29 серпня 2008 року погодили графічну схему визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , складену на їх замовлення експертом ОСОБА_4 , згідно якої в користування ОСОБА_2 виділено цілісну земельну ділянку площею 500кв.м., а у користування ОСОБА_1 - 1000кв.м.

Пунктом 1.21 рішення Лазурненської селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 «Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та надання в оренду» позивачці за зустрічним позовом затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 0.0500га, на підставі якого 27 вересня 2011 року ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №384104.

Під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання вказаного державного акту межі земельних ділянок були погоджені шляхом складення відповідного акту.

Пунктом 1.24 рішення Лазурненської селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 «Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та надання в оренду» ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0.1000га.

Однак 24 вересня 2010 року ОСОБА_1 уклала з ПП «Землемір Таврії» договір на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0.12га по АДРЕСА_1 , дозвіл на виготовлення якої їй був попередньо наданий рішенням Лазурненької селищної ради від 09 квітня 2009 року №571.

З пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою вбачається, що внаслідок топографо-геодезичних робіт, обчислення площі, периметру, встановлено фактичну площу ділянки, яка становить 0.1148га, що планується до передачі у власність. Межі земельної ділянки встановлені по їх фактичному користуванню та погоджені із суміжними землекористувачами, що на думку позивача не відповідає дійсності, оскільки вона факт підписання акту узгодження (відновлення) меж землекористування від 06 травня 2009 року заперечує.

Пунктами 2, 2.1, 2.1 рішення Лазурненської селищної ради від 14 червня 2010 року №237 «Про врегулювання земельних відносин. Про зміну цільового призначення присадибної ділянки», внесені зміни в рішення Лазурненської селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 «Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та надання в оренду», а саме скасовано пункт 1.24 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 площею 0.1000га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель у зв`язку з повторним уточненням права користування з використанням інструментально-геодезичної зйомки та встановленням меж, та викладено в наступній редакції: 2.1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 площею 0.1148га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та надати їх у приватну власність; 2.2. Видати Держвні акти на право власності на земельні ділянки в установленому порядку.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 108156.

Посилаючись на те, що пункт 2.1 рішення Лазурненської селищної ради від 14 червня 2010 року №237 «Про врегулювання земельних відносин. Про зміну цільового призначення присадибної ділянки» ухвалено з порушенням вимог статей 79, 116, 152 ЗК України, без урахування: рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року у справі № 2-189/05; схеми розподілу земельних ділянок від 29 серпня 2008 року складеної сторонами за участі експерта ОСОБА_4 , а також що площа земельної ділянки частково накладається на земельну ділянку, що перебуває у її власності, вважає, що рішення селищної ради в цій частини на виданий на підставі нього Державний акт на право власності підлягають визнанню недійсними та скасуванню.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту задоволено.

Скасовано пункт 2.1 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №237 від 14 травня 2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1148 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та надання її у приватну власність.

Визнано недійсним виданий 11 грудня 2012 року ОСОБА_1 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156 площею 0,1148 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ні ОСОБА_1 , ні Лазурненською селищною радою не надано доказів про наявність законних підстав для скасування пункту 1.24 рішення Лазурненської селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 «Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та надання в оренду» та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 площею 0.1148га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

При цьому виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1148 га суперечить рішенню Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року у справі №2-189/05, яке є чинним на теперішній час, та порушує права ОСОБА_2 як суміжного землекористувача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19 червня 2020 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скасоване судом рішення та Державний акт жодним чином не стосується прав та інтересів позивача за зустрічним позовом. ОСОБА_2 не доведено порушення її прав як рішенням так і Державним актом, враховуючи, що конфігурація земельної ділянки ОСОБА_1 , визначена у скасованому державному акті співпадає з конфігурацією земельної ділянки визначеної у Державному акті ОСОБА_2 . Ухвалюючи рішення за зустрічним позовом суд першої інстанції фактично збільшив розмір земельної ділянки позивача за зустрічним позовом на якій самочинно збудовані споруди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність доводів апеляційних скарг чинному законодавству та встановленим обставинам, справи просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, зазначивши, що висновки суду першої інстанції підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд надав оцінку відповідно до норм ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу Лазурненська селищна рада Скадовського району не скористалася.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явились. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до частин 1- 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що заочним рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року, яке набрало чинності, у справі №2-189/05 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою визначено порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту визначення порядку користування земельною ділянкою відображеного в додатку №5 експертизи.

Виділено ОСОБА_2 цільну ізольовану земельну ділянку площею 153кв.м. та з правого боку межі ділянку площею 375.5кв.м(розміром 11.20м х 33.50м), а також частину городу, площею 313.6кв.м.

Виділено ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 16 січня 2008 року у справі №2-126/08, цільну ізольовану земельну ділянку площею 1057 кв.м., а також частину городу площею 627,2 кв.м.

В загальному користуванні залишено територію площею 22,5 кв.м.(5м х 4.5м) де розташований водопровід та, земельну ділянку, яка заросла бур`яном, площею 192 кв.м.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви вказане рішення суду сторонами виконано не було.

З метою безоплатної приватизації земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29 серпня 2008 року узгодили між собою, відмінний від зазначеного вище рішення суду, порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою АДРЕСА_2 , який відображений у схемі складеної за їх заявою судовим будівельно-технічним експертом ОСОБА_5 .

Відповідно до вказаної схеми ОСОБА_2 виділяється цільна ізольована земельна ділянка площею 500 кв.м., ОСОБА_1 виділяється цільна ізольована земельна ділянка площею 1000кв.м.

Рішенням Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 09 квітня 2009 року № 572, пункт 1.14, надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_1 - орієнтовною площею 0.12га по АДРЕСА_2 .

05 жовтня 2009 року представником ПП «Землевпорядник» встановлені в натурі зовнішні межі земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 , (землекористувач ОСОБА_2 ), про що складено Акт узгодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування та прийому передачі межових знаків в натурі, який підписаний представниками суміжних землекористувачів, зокрема ОСОБА_1 .

Рішенням Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 07 вересня 2010 року №760 «Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та надання в оренду» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель: ОСОБА_2 площею 0,0500 га по АДРЕСА_3 (пункт 1.21).

Цим же рішенням, пункт 1.24 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель: ОСОБА_1 площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення 27 вересня 2011 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №384104, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0.0500га у межах згідно з планом, розташованої: АДРЕСА_3 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:058:005.

ПП «Землемір Таврії» на підставі договору №200 від 24 вересня 2010 року, замовник ОСОБА_1 , виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.1148га ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 із земель Лазурненської селищної ради.

З пояснювальної записки вбачається, що робота з виготовлення технічної документації виконана у відповідності з рішенням селищної ради від 09 квітня 2009 року №572. Внаслідок виконання топографо-геодезичних робіт,обчислення площі, периметру, встановлено фактичну площу спірної земельної ділянки, яка становить 0.1148га. Межі земельної ділянки встановлені по їх фактичному користування, та погоджені із суміжними землекористувачами, про що складено відповідний акт.

Як вбачається з Акту узгодження (відновлення) меж землекористування земельної ділянки від 06 травня 2011 року, межі землекористування земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою, АДРЕСА_2 погоджені суміжними землекористувачами, у тому числі ОСОБА_2 .

Рішенням Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 14 червня 2012 року № 237 «Про врегулювання земельних відносин. Про зміну цільового призначення присадибної земельної ділянки» внесені зміни в рішення селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 «Про затвердження технічної документації та проектів із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та надання в оренду», а саме скасовано пункт 1.24, про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, у зв`язку з повторним уточненням право користування з використанням інструментально-геодезичної зйомки та встановлення меж (пункт 2), та затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1148 га по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та надати їх у приватну власність(пункт 2.1).

На підставі вказаного рішення 13 грудня 2012 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0.1148га у межах згідно з планом, розташованої: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:058:0067.

На підставі рішення Лазурненської селищної ради від 14 червня 2012 року №237 ОСОБА_1 видано 13 грудня 2012 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1148 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

З метою встановлення відповідності площі та конфігурації фактичної земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , земельній ділянці, зазначеній в державному акті, за клопотанням представника позивача за первісним позовом судом призначалась судова будівельно-технічна експертиза, яка не була проведена через несплату вартості експертизи та ненадання додаткових матеріалів.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не надано доказів наявності законних підстав для скасування пункту 1.24 рішення селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 та для затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0.1148га по АДРЕСА_1 у Лазурненької селищної ради. А виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.1148га суперечить рішенню Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року, яке є чинним на теперішній час та порушує права ОСОБА_2 як суміжного землекористувача.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 118 ЗК України, в редакції чинній на час прийняття оспорюваного рішення, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим(ч.1).

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель(ч.4).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри (ч.6).

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін(ч.7).

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність(ч.9).

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до частин першої, другої статті 55 Закону України «Про землеустрій», в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, проводиться відповідно до топографо-геодезичних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вбачається зі змісту зустрічних позовних вимог, що ОСОБА_2 просить визнати незаконним та скасувати рішення селищної ради та виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку, посилаючись на невідповідність площі земельної ділянки переданої у власність ОСОБА_1 заочному рішенню Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року та схемі розподілу земельних ділянок від 29 серпня 2008 року, зазначивши, що земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку, що перебуває у її власності.

Відповідно до Акту узгодження (встановлення) зовнішніх меж землекористування та прийому передачі межових знаків в натурі 05 жовтня 2009 року встановлені в натурі зовнішні межі земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_3 , (землекористувач ОСОБА_2 ). Акт підписаний представниками суміжних землекористувачів, у тому числі ОСОБА_1 .

Конфігурація меж земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 співпадає межами встановленими відповідно до Акту від 05 жовтня 2009 року.

Відповідно до Акту узгодження (відновлення) меж землекористування земельної ділянки 06 травня 2011 року, межі землекористування земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою, АДРЕСА_2 були погоджені суміжними землекористувачами, у тому числі ОСОБА_2 .

Конфігурація меж земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 співпадає з межами встановленими відповідно до Акту від 06 травня 2011 року.

Як вбачається зі змісту пояснювальної записки до технічної документації із землеустрою межі спірної земельної ділянки встановлено по їх фактичному користуванню та погоджено з суміжними землекористувачами.

Оглянувши план меж земельної ділянки кадастровий номер :01:058:005 до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №384104 та план меж земельної ділянки кадастровий номер :01:058:0067 до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156, колегія суддів дійшла висновку, що конфігурація межі між земельними ділянками сторін у справі повністю співпадає, будь-які відхилення від довжин ліній зазначених у планах відсутні.

На виконання вимог частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів щодо накладення земельної ділянки що належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156 на належну їй на праві власності земельну ділянку не надано. Також в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_1 здійснено за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2 .

Як вбачається зі змісту рішення Лазурненської селищної ради від 14 червня 2012 року №237 підставою для внесення змін до рішення селищної ради від 07 вересня 2010 року №760 в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_1 є уточнення права користування з використанням інструментально-геодезичної зйомки та встановленням меж.

Уточнення фактичної площі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , проведено, як вбачається зі змісту пояснювальної записки до технічної документації, з виконанням топографо-геодезичних робіт в межах фактичного користування земельною ділянкою.

Посилаючись на невідповідність площ та конфігурації земельної ділянки виділеної у власність ОСОБА_1 рішенню Скадовського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2005 року, як на підставу задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сторони узгодили між собою інший порядок користування земельною ділянкою з метою її подальшої приватизації.

Сама по собі невідповідність площі земельної ділянки ОСОБА_1 зазначеної у схемі визначення порядку користування земельною ділянкою, узгодженої між сторонами 29 серпня 2008 року не свідчить про порушення прав суміжного землекористувача ОСОБА_2 , оскільки схема визначення порядку користування не містить будь-яких відомостей, що площа земельних ділянок та визначення їх меж проводилось з виконанням топографо-геодезичних робіт, із визначенням місцеположення поворотних точок меж земельних ділянок в натурі(на місцевості).

За таких обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, що пунктом 2.1 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №237 від 14 травня 2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 та виданим на його підставі Державним актом на право власності на земельну ділянку, порушено її право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3 .

Внесення органом місцевого самоврядування змін до раніше прийнятого рішення щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 здійснено в межах своїх повноважень з метою уточнення фактичної площі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , виділеної ОСОБА_1 після виконання топографо-геодезичних робіт.

А отже підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, а також про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку відсутні.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем доводів щодо порушення відповідачем її права користування земельною ділянкою.

З таким висновком суду колегія суддів також не може погодитися.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовим і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтованій відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження своїх доводів щодо порушення ОСОБА_2 її права користування належною їй земельною ділянкою, ОСОБА_1 надала суду висновок експерта № 162/18 від 05 липня 2018 року, складений судовим експертом ОСОБА_4 за її замовленням у відповідності до вимог статей 102, 106 ЦПК України.

Враховуючи, що вказаний висновок відповідає вимогам статей 102, 106 ЦПК України, має вказівку на те що підготовлений для подання до суду, а також, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, суд першої інстанції безпідставно не прийняв вказаний висновок в якості доказу, та пославшись на те, що через несплату позивачем вартості призначеної судом експертизи та ненадання додаткових доказів не була проведена призначена судом судова будівельно-технічна експертиза дійшов помилкового висновку про недоведеність первинних позовних вимог.

Наданий позивачем висновок експерта, отриманий в порядку встановленому законом, має опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та відповіді містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі, а отже є належним та допустимим доказом.

Згідно вказаного висновку експерта площа земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки зазначеної у державному акті, яка їй належить на праві приватної власності, а саме фактична площа менше площі зазначеної у державному акті на 0.0077га; фактична права межа перенесена у лівій бік біля задній межі ділянки на 3.25м; сусідські будівлі по правій межі ОСОБА_1 частково розташовані на земельній ділянці ОСОБА_1 , права межа фактично проходить по зовнішнім стінам цих сусідських будівель і перенесена на 1.30м, 1.54м., 1.13м, 1.62м у лівий бік від проектного розміщення, захоплена земельна ділянка площею 0.0102га; фактична ліва межа біля фасадної межі розташована на 1.04м ближче у бік ОСОБА_1 від проектного міста; фактична права межа має іншу конфігурацію ніж у державному акті; фактична ліва межа проходить по зовнішнім стінам сусідських будівель, що не відповідає державному акту, тобто розташована ні на проектному місці, а має іншу конфігурацію ніж у Державному акті.

До висновку додані план-схеми земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_4 по фактичним межам станом на 11 червня 2018 року та накладки межі земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку на фактичну межу (додатки №1 та №2).

Отже з даного висновку та додатків до нього вбачається, що встановлені Державним актом на право власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , межі земельної ділянки порушені, зокрема порушена межа з боку суміжного землекористувача ОСОБА_2 по правій межі(межа між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ).

А саме, фактична права межа має іншу конфігурацію ніж у Державному акті: перенесена у лівій бік біля задній межі ділянки на 3.25м.; сусідські будівлі ОСОБА_2 по правій межі ОСОБА_1 частково розташовані на земельній ділянці ОСОБА_1 , права межа фактично проходить по зовнішнім стінам цих сусідських будівель і перенесена на 1.30м, 1.54м., 1.13м, 1.62м у лівий бік від проектного розміщення., внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися земельною ділянкою площею 0.0102га.

Матеріали справи не містять будь-яких відомостей, що вказана спірна земельна ділянка площею 0.0102га, вилучалася у встановлений законом спосіб з володіння позивачки та передавалася у володіння ОСОБА_2 .

Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку межа між земельними ділянками № НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 має однакову конфігурацію.

Отже фактична межа між земельними ділянками АДРЕСА_5 не відповідає параметрам Державних актів на право власності на земельні ділянки як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 .

Вказані вище обставини у встановленому законом порядком ОСОБА_2 не спростовані.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши ОСОБА_2 перенести паркан між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , до меж земельної ділянки зазначеної у Державному акті на право власності на земельну ділянку та технічної документації до даного Державного акту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів, відповідно до положень статті 376 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Зобов`язавши ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,1148 га, яка належить їй на праві власності, шляхом перенесення паркану між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 відповідно до меж земельної ділянки зазначеної у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156, виданого 11 грудня 2012 року, кадастровий номер :01:058:0067 та технічної документації до даного Державного акту.

У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним Державного акту відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Скадовського районного суд Херсонської області від 19 червня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,1148 га, яка належить їй на праві власності, шляхом перенесення паркану між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 відповідно до меж земельної ділянки зазначеної у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №108156, виданого 11 грудня 2012 року, кадастровий номер :01:058:0067 та технічної документації до даного Державного акту.

У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2020 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

В.О. Бездрабко