П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Київ

Справа №359/5486/20

Резолютивна частина постанови оголошена 16 грудня 2020 року

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко Інна Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Євдакименком Миколою Сергійовичем, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановленої у складі судді Журавського В.В. 22 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко Інна Володимирівна, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, -

Справа №359/5486/20
№ апеляційного провадження:22-ц/824/14161/2020
Головуючий у суді першої інстанції:Журавський В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вказаною заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» вказав на те, що ним до Бориспільського міськрайонного суду Київської області пред`явлено позов про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715, а також про скасування рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором, з метою ухилення від виконання грошового зобов`язання здійснив відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 . Тому ОСОБА_2 може в будь-який час відчужити дане нерухоме майно на користь інших осіб. У такому випадку АТ «Райффайзен Банк Аваль» буде змушений додатково звертатись до суду з позовом про визнання недійсними договорів про відчуження спірного житлового будинку. Тому, невжиття обраного заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист прав позивача. У зв`язку з цим, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає, що до вирішення даного спору по суті є необхідним вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2020 року задоволено заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову.

Накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Євдакименко М.С., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову, та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволення заяви про забезпечення позову відмовити.

Зокрема зазначає про те, що при розгляді заяви про забезпечення позову без участі сторін, врахував матеріали цивільної справи за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко Інна Володимирівна, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, провадження по якій не відкрито.

Таким чином, суд при винесення оскаржуваної ухвали врахував матеріали справи, якої не було на час розгляду заяви.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції безпідставно виходив з того, що між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 існує спір щодо його майна, а саме належного ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ні позивач в своїй заяві, ні суд, в оскаржуваній ухвалі, не розкрили суть правовідносин, через які, позивач просить визнати договір купівлі-продажу недійсним

Предметом арешту може бути тільки майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. (п.1.ч.1 ст.150 ЦПК України).

Судом не взято до уваги того, що власник будинку, на який накладено арешт, ОСОБА_2 ніякого відношення до правовідносин банку з його сином не має. Своє нерухоме майно набув у законний спосіб, ніяких угод зобов`язального характеру не укладав.

У разі винесення судом рішення позовних вимог чи в їх відмові, будинок АДРЕСА_1 до Банку не перейде, залишиться ОСОБА_2 або повернеться до колишнього власника ОСОБА_1 .. Інших позовних вимог Банк не заявляв.

Позивач , ніякого відношення до укладання договору дарування від 20 грудня 20146 року між ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_2 не мав та не має. року

Правом надання відзиву учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» адвокат Хуторянець О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи шляхом направлення повідомлення на їх електронні адреси, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В липні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про забезпечення позову, в який просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» вказав на те, що ним до Бориспільського міськрайонного суду Київської області пред`явлено позов про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715, а також про скасування рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором, з метою ухилення від виконання грошового зобов`язання здійснив відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 . Тому ОСОБА_2 може в будь-який час відчужити дане нерухоме майно на користь інших осіб. У такому випадку АТ «Райффайзен Банк Аваль» буде змушений додатково звертатись до суду з позовом про визнання недійсними договорів про відчуження спірного житлового будинку. Тому, невжиття обраного заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист прав позивача. У зв`язку з цим, АТ «Райффайзен Банк Аваль» вважає, що до вирішення даного спору по суті є необхідним вжиття заходів забезпечення позову

Вказував про те, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 5 квітня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Енерджі Стар» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/01-0303/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 03 червня 2013р. та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 8 348 663грн 16коп.; заборгованість за кредитним договором про Овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів №015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 342 056 грн. 57коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова А.В. від 31 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61125587 з примусового виконання виконавчого листа № 242/4382/15-ц, виданого 20 січня 2020р.

Посилався на те, що з листа приватного виконавця Іванова А.В. № 1009-61125587/20 від 9 липня 2020р. стало відомо, що 20 грудня 2016р. ОСОБА_1 відчужив житлові будинки, в тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 , своєму батьку ОСОБА_2 на підставі договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року.

Позивач вважав, що договір дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року був укладений ОСОБА_1 з метою ухилення від виконання зобов`язань та погашення заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль», а тому є фіктивним та має бути визнаний судом недійсним на підставі статей 203, 215 та 234 ЦК України.

17 липня 2020р. позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідач може відчужити житловий будинок до ухвалення рішення суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з пояснень заявника вбачається, що ОСОБА_1 відчужуючи житловий будинок АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 за договором дарування фактично ухилився від виконання боргових зобов`язань перед АТ «Райффайзен банк Аваль». Дана обставина переконливо вказує про те, що ОСОБА_2 може безперешкодно відчужити вказаний об`єкт нерухомого майна у власність третіх осіб. У такому випадку АТ «Райффайзен банк Аваль» змушений буде оспорювати договори про відчуження спірного нерухомого майна, що в свою чергу, ускладнить ефективний захист порушених прав заявника. Обраний заявником вид забезпечення позову у повній мірі відповідає вимогам пред`явленого позову, є співмірним та достатнім.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звертаючись з заявою про забезпечення позову вказував на те, що ним до Бориспільського міськрайонного суду Київської області пред`явлено позов про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715, а також про скасування рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 ». ОСОБА_1 ,

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , посилався на те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про наявність грошової заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» і з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань здійснив відчуження спірного нерухомого майна, на свого батька ОСОБА_2 .

Викладені обставини, ураховуючи положення ст. 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом даного спору визнання договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , який може бути відчужений іншим особам до вирішення справи по суті, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього судового рішення, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову.

Сам по собі факт звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» до суду з позовом до відповідачів свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є нерухоме майно, заходи забезпечення позову обраний позивачем є співмірними з заявленими вимогами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що власник будинку, на який накладено арешт, ОСОБА_2 ніякого відношення до правовідносин банку з його сином не має, своє нерухоме майно набув у законний спосіб, ніяких угод зобов`язального характеру не укладав, у разі винесення судом рішення позовних вимог чи в їх відмові, будинок АДРЕСА_1 до Банку не перейде, залишиться ОСОБА_2 або повернеться до колишнього власника ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини підлягають дослідженню при розгляді справи по суті.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що заява АТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України, відхиляються судом судом, як безпідставні, оскільки звертаючись із заявою про забезпечення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» чітко викладені обґрунтування необхіднотсті забезпечення позову в такий спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвали - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Євдакименком Миколою Сергійовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна