У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 Справа №607/21904/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, просять вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.», проводити 20 грудня 2020 року чергові збори членів кооперативу в приміщенні Комунальної установи Тернопільський міський палац культури «Березіль» імені Леся Курбаса за адресою: м. Тернопіль, вул. Миру, 6 . Заява мотивована тим, що заявники є членами кооперативу. 06 грудня 2020 року правлінням кооперативу прийнято рішення скликати чергові збори, на яких вирішувати важливі питання діяльності кооперативу. Всього членів кооперативу 230, відповідно до статуту, присутніх повинно бути не менше 173. Зважаючи на те, що на цей час в країні установлений карантин, вважають, що проведення масового заходу - зборів кооперативу, не відповідатиме вимогам закону, оскільки є небезпечним для здоров`я. Це перешкоджає їм, як члену кооперативу, реалізувати свої права. Тому, готують позов про визнання недійсним рішення правління кооперативу від 06 грудня 2020 року. Вважають, що незабезпечення позову, утруднить в майбутньому можливе виконання рішення суду про визнання недійсним рішення правління кооперативу від 06 грудня 2020 року.

Розглянувши заяву, суд доходить до таких висновків.

Згідно із статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них, серед іншого, належать - заборона вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 планують звертатися із позовом до обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.» про скасування рішення правління кооперативу від 06.12.2020 року, яким вирішено скликати загальні збори членів кооперативу на 20 грудня 2020 року, покликаючись на те, що проведення зборів кооперативу в умовах карантину є незаконним та порушує права заявників, як членів кооперативу.

Оцінивши зміст можливих позовних вимог, суд доходить переконання, що відсутні реальні підстави вважати, що такий засіб забезпечення позову є співмірним із вимогами, які планує заявити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позовні вимоги, які планують заявити заявники, є вимогами немайнового характеру, а саме скасування рішення правління, та, відповідно, у разі задоволення їх позову, вказані рішення будуть визнані нечинними з моменту вступу рішення в законну силу, примусове виконання рішення не передбачене.

Тому, заявлені заходи забезпечення позову, які просять застосувати заявники, не відповідають змісту позовних вимог, які вони планують заявити. Відсутні будь-які дані, що існує реальна загроза, що через невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Покликання заявників, що проведення загальних зборів є незаконним через встановлення карантинних заходів, вважаю безпідставним та необґрунтованим, оскільки проведення перевірки дотримання умов карантину відноситься до компетенції інших органів (Національна поліція, СЕС, тощо), а не суду, та не може бути підставою для забезпечення позову.

Отже, в поданій заяві про забезпечення позову не наведено достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не доведено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

З огляду на викладене, не вбачаю підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.», 46023, м. Тернопіль, вул. Київська-Генерала М.Тарнавського, буд. 9, проводити 20 грудня 2020 року чергові збори членів кооперативу в приміщенні Комунальної установи Тернопільський міський палац культури «Березіль» імені Леся Курбаса за адресою: м. Тернопіль, вул. Миру, 6.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Позняк