Справа № 933/808/20
Провадження № 2/933/196/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Пліскачової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Олександрівка, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

09.11.2020 року позивач - ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 08 липня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею, та знаходяться на її утриманні. Вона тимчасово не працює, і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, зазначає, що відповідач є громадянином іноземної держави - Хашимітського Королівства Йорданії, проте, діти є громадянами України. Вважає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та не приймає участі у їх вихованні.

Тому, просить суд стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 17.11.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи 14.12.2020 року, о 09 год. 00хв., за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась, проте, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та наполягає на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання, також, не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті Олександрівського районного суду Донецької області. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання останній не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11.01.2017 року, актовий запис № 1145 ( а.с. 5).

Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей:

- сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 817;

- доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №4872 ( а.с. 6-7).

Згідно довідки Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області №02-31/1223 від 12.10.2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_2 , 1994 року народження; син - ОСОБА_3 , 2016 року народження; донька - ОСОБА_6 , 2019 року народження; батько - ОСОБА_7 , 1969 року народження; мати - ОСОБА_8 , 1970 року народження; дідусь - ОСОБА_9 , 1937 року народження ( а.с. 9).

Як зазначено в позовній заяві, діти проживають разом з матір`ю, батько з ними не проживає, мешкає окремо, оскільки навчається у Казахському медичному університеті безперервної освіти за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач в позові зазначає, що домовленості з відповідачем, про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дітей відповідач не надає.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV).

У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, керуючись законом і внутрішнім переконанням, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, зважаючи на обов`язок батька утримувати дітей та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на те, що відповідач є у працездатному віці, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог, і вважає достатнім стягувати з відповідача, на користь позивача, аліменти на утриманняОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягненняз 09.11.2020 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102,00 гривні, тому ставка судового збору, в даній справі, становить 840,80 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 840,80 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 95, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити повністю.

Стягувати зОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - місто Аль-Карак, громадянина Хашимітського Королівства Йорданії, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.08.2019 року за посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_4 від 08.08.2019 року, строк дії якої закінчився 07.08.2020 року), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду - 09 листопада 2020 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - місто Аль-Карак, громадянина Хашимітського Королівства Йорданії, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.08.2019 року за посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_4 від 08.08.2019 року, строк дії якої закінчився 07.08.2020 року), на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 з 27.08.2019 року за посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_4 від 08.08.2019 року.

Суддя А.І. Шинкаренко