Справа № 752/7661/17
Провадження № 2/752/311/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.11.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , Фермерське господарство «Кегичівське» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , Фермерське господарство «Кегичівське» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 05.11.2016 об 11 год. 00 хв. в м. Києві на Голосіївському проспекті біля буд. 90 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ KG 3302-003 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Honda jazz», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mazda 6»державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті автомобілі отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб «ГАЗ KG 3302-003 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності фермерському господарству (ФГ) «Кегичівське». Постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. 06.02.2017 страховик Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» добровільно та своєчасно перерахував позивачу страхове відшкодування в розмірі 49490,00 грн. В наслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Honda jazz», державний номерний знак НОМЕР_2 позивач отримав матеріальний збиток в сумі 92974,73 грн згідно звіту. Окрім того, зазначає, що позивач дуже злякався в момент дорожньо-транспортної пригоди та відчув страх. Після зіткнення позивач нервував, був роздратованим, що було наслідком переляку та пережитого страху та є частиною моральних страждань.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 45484,73 грн, моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн та судові витрати.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2017, у справі ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Кегичівське», третя особа ОСОБА_2 , ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, було відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2017 позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Кегичівське», Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в частині позовних вимог, заявлених до Фермерського господарства «Кегичівське», залишено без розгляду.

В судове засідання з`явився представник позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс» в судове засідання з`явився, просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.11.2016 об 11 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності фермерському господарству (ФГ) «Кегичівське» в м. Києві по проспекту Голосіївському, 90 не дотримався безпечної дистанції з переду та здійснив наїзд на автомобіль «Honda jazz», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності та під керуванням ОСОБА_1 . Автомобіль «Honda jazz», державний номерний знак НОМЕР_2 в наслідок удару, в`їхав в автомобіль «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Автомобіль «Honda jazz», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 03.12.2010, виданим ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.11.2016 № 752/19266/16-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Свою вину останній визнав в судовому засіданні, постанову не оскаржував. В зазначеній постанові вказано, що ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди працював водієм-експедитором. Автомобіль «ГАЗ KG 3302-003 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1 це комерційний автомобіль, який на праві власності належить юридичній особі.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій ОСОБА_2 у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, - не підлягає доказуванню.

На дату настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в Публічному акціонерному товаристві Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА», що підтверджується страховим полісом АЕ 6586958 від 03.025.2016. Згідно п. 4 даного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000,00 грн. Пунктом 5 даного полісу передбачена обов`язкова франшиза за даним договором, яка становить 510,00 грн.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, повинен на протязі 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п.3 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він у визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

06.02.2017 страховик Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» добровільно та своєчасно перерахував позивачу страхове відшкодування в розмірі 49490,00 грн, що дорівнює ліміту відповідальності за вирахуванням обов`язкової франшизи.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно п.1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

В наслідок пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Honda jazz», державний номерний знак НОМЕР_2 , позивач отримав матеріальний збиток в сумі 92974,73 грн, що підтверджується звітом спеціаліста автотоварознавця № 742 від 06.03.2017. За даний звіт позивач заплатив 2000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 18 від 16.03.2017.

Виходячи з наведеного, ПАТ НАСК «ОРАНТА» виконало в повному обсязі зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування в порядку та на умовах регламентованих Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів».

Як встановлено судом, автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 перебував у тимчасовому володінні (користуванні) ТОВ «Персонал Плюс», відповідно до договору оренди автомобіля від 01.07.2016, яке і здійснювало його експлуатацію.

Оскільки при вирішенні спору судом встановлено порушення майнових прав позивача, а також, з огляду на те, що у справах про відшкодування матеріального збитку, заподіяної дорожньо-транспортної пригоди, стягнення відшкодування моральної шкоди передбачено пунктом 3 частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, а факт заподіяння позивачеві моральних страждань у зв`язку із пошкодженням його майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є очевидним, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди за заявленими в позові підставами.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина 4 статті 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру заподіяних потерпілому фізичних і моральних страждань, а також ступеня вини заподіювача шкоди у випадках, коли вина є підставою відшкодування шкоди. При визначенні розміру компенсації шкоди повинні враховуватися вимоги розумності і справедливості. Характер фізичних і моральних страждань оцінюється судом з урахуванням фактичних обставин, при яких була заподіяна моральна шкода, та індивідуальних особливостей потерпілого (стаття 23 ЦК України, пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Таким чином, з урахуванням характеру і наслідків допущеного порушення прав позивача, вимог розумності і справедливості, суд доходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню компенсація моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях позивача у зв`язку із пошкодженням його майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10000,00 гривень.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 09/17 від 15.03.2017, укладений між ПП ОСОБА_4 та позивачем, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , квитанція № 967603 щодо передплати по договору № 09/17 про надання правової допомоги ОСОБА_1 на суму 3000,00 грн.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 , Фермерське господарство «Кегичівське» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс» (, місцезнаходження: с. Крушинка, Київська обл., Васильківський район, Крушинська сільрада, Комплекс будівель та споруд № 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 43484 (сорок три тисячі чотириста вісімдесят чотири) гривні 73 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс» (, місцезнаходження: с. Крушинка, Київська обл., Васильківський район, Крушинська сільрада, Комплекс будівель та споруд № 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) додаткових витрат на проведення звіту в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс» (, місцезнаходження: с. Крушинка, Київська обл., Васильківський район, Крушинська сільрада, Комплекс будівель та споруд № 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс» (, місцезнаходження: с. Крушинка, Київська обл., Васильківський район, Крушинська сільрада, Комплекс будівель та споруд № 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Плюс» (, місцезнаходження: с. Крушинка, Київська обл., Васильківський район, Крушинська сільрада, Комплекс будівель та споруд № 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур