Справа № 345/1748/20
Провадження № 22-ц/4808/1173/20
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Кардаш О.І., ухвалене 25 серпня 2020 року в м. Калуші Івано-Франківської області, в справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 21 жовтня 2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/0017/81/36839, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії строком до 20 жовтня 2025 року з лімітом 30 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. 21 жовтня 2005 року та 05 грудня 2006 року між сторонами укладено додаткові угоди. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25 жовтня 2005 року було укладено договір іпотеки. Відповідно до його умов, з урахуванням додаткового договору від 07 грудня 2006 року, ОСОБА_5 передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно: об`єкт незавершеного будівництва незавершеного житлового будинку (цегла), готовністю 70% в цілому, загальною площею 152, 4 кв.м та земельну ділянку площею 0,0800 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_1 . В ході проведення претензійно-позовної роботи в червні 2018 року банку стало відомо, що позичальник ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, у зв`язку з чим відкрилася спадщина. Станом на 25 листопада 2009 року заборгованість за кредитним договором складала 23 939,38 доларів США, з яких: 23 857,68 доларів США заборгованість за кредитом та 81,70 доларів США заборгованість за відсотками. 20 червня 2018 року АТ направлено приватному нотаріусу Калуського міського нотаріального округу Тихан О.М. претензію до спадкоємців ОСОБА_5 . З листа нотаріуса від 17 січня 2019 року стало відомо, що після її смерті на підставі заяви спадкоємця 25 травня 2010 року заведено спадкову справу, проте свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця не видавалося. Дізнавшись в подальшому про коло спадкоємців банк листами №114/5-175647, №114/5-175648, №114/5-175649, №114/5-175650 від 21 січня 2020 року та №114/5-182613 від 06 квітня 2020 року надав можливість відповідачам в добровільному порядку погасити заборгованість. Проте претензії залишені без задоволення. Посилаючись на вказані обставини банк просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0017/81/36839 від 21 жовтня 2005 року в сумі 23 939,38 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок (цегла), готовністю 70% в цілому, загальною площею 152, 4 кв.м та на земельну ділянку площею 0,0800 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу їх на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 25 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановляючи рішення в даній справі та відмовляючи у задоволенні вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив із того, що банком пропущено загальний строк позовної давності тривалістю три роки, про застосування якого заявлено відповідачами.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано, що зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, а тому строк позовної давності до спірних правовідносин не застосовується. Натомість підлягають застосуванню норми статей 1281 та 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника і порядку задоволення цих вимог. При цьому визначені статтею 1281 ЦК строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.

Також вказує, що всупереч частини першої статті 1281 ЦК України відповідачі не повідомили банк про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Дізнавшись не офіційно у червні 2018 року про смерть позичальниці, банк звернувся до приватного нотаріусаКалуського міського нотаріального округу Тихан О.М. із запитом щодо відкриття спадщини та кола осіб, які подали заяви про прийняття спадщини і яким видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно листа нотаріуса від 17 січня 2019 року нею 25 травня 2010 року на підставі заяви спадкоємця заведено спадкову справу, однак свідоцтва про право на спадщину не видані. Інформацію про коло осіб, які звернулись із заявами про прийняття спадщини у листі не вказано.

З метою захисту порушених прав банк 18 грудня 2018 року звернувся з вимогою до ймовірного спадкоємця чоловіка позичальниці ОСОБА_1 , а відтак подав позов про звернення стягнення на предмет іпотеки. В ході розгляду справи №345/798/19 апеляційним судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі. Однак у зв`язку із відсутністю в суду апеляційної інстанції повноважень залучати співвідповідачів до участі у справі, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у задоволенні цього позову було відмовлено. Таким чином про коло спадкоємців банку стало відомо лише 16 грудня 2019 року. Відповідно 21 січня 2020 року направивши безпосередньо спадкоємцям вимоги про усунення порушення основного зобов`язання банк не пропустив шестимісячного терміну пред`явлення вимоги. Більше того, на час розгляду справи свідоцтва про права на спадщину спадкоємці не отримали. Отже, шестимісячний термін згідно з частиною другою статті 1281 ЦК України взагалі ще не розпочався.

На думку апелянта, при вирішенні справи судом також неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема, застосовано положення статті 1281 ЦК України в старій редакції та натомість не застосовано чинні норми цієї статті.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі банк вказує неправдиві відомості щодо обізнаності про смерть позичальниці ОСОБА_5 лише в січні 2019 року. Адже він особисто на наступний день після смерті дружини (24 листопада 2009 року) надав Калуському відділенню банку копію свідоцтва про її смерть. Також на протязі дев`яти років позивачем як іпотекодержателем систематично проводився огляд і перевірка предмета іпотеки. Окрім того, в заяві від 19 листопада 2018 року він ще раз повідомляв банк про смерть дружини. Не долучено до матеріалів справи позивачем і лист приватного нотаріуса Тихан О.М. від 26 червня 2018 року №310/01-16, яким банк повідомлено про наявність спадкової справи після смерті позичальниці.

У засіданні апеляційного суду представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Куриш В.І. доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів .

ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися повторно, подали заяву про розгляд справи без їх участі. А тому відповідно до положень частини другої статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у відсутності цих осіб не встановлено.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що 21 жовтня 2005 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №014/0017/81/36839, за умовами якого позичальник отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 30 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних строком до 20 жовтня 2025 року (а.с. 9-13).

З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між АППБ «Аваль» та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 25 жовтня 2005 року укладено договір іпотеки. Відповідно до п.1.2. іпотечного договору предметом договору іпотеки є нерухоме майно: чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю - майновому поручителю ОСОБА_2 на підставі довідки про право власності на квартиру; крамниця загальною площею 61,1 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 , та належить іпотекодавцю - майновому поручителю ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 30 листопада 2004 року; земельна ділянка площею 0,0800 га, що знаходиться на території Калуської міської ради по АДРЕСА_3 , яка належить іпотекодавцю-боржнику ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ №013790, виданого 09 січня 2003 року Калуською міською радою (а.с.17-20).

05 грудня 2006 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № 014/0017/81/36839/2 до кредитного договору, якою пункт 3.5. викладено в такій редакції: «у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням даного договору буде земельна ділянка та незавершений житловий будинок, які розташовані в АДРЕСА_3 » (а.с.15-16).

Відповідно 07 грудня 2006 року у зв`язку з укладенням цієї додаткової угоди між банком та іпотекодавцями укладено додатковий договір і внесено зміни до договору іпотеки. Відповідно сторонами договору іпотеки зазначено «ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець)». Пункт 1.2. викладено в такій редакції: «Предметом іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,0800 га, що знаходиться на території Калуської міської ради по АДРЕСА_3 , та належить іпотекодавцю-боржнику ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ №013790, виданого 09 січня 2003 року Калуською міською радою; об`єкт незавершеного будівництва незавершений житловий будинок(цегла), зазначений в плані літерою « А», готовністю 70% в цілому, загальною площею 152,4 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_3 . Право власності на незавершене будівництво зареєстроване іпотекодавцем та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 20 листопада 2006 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації, номер витягу 12564560 (а.с.21).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.34).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25 листопада 2009 року заборгованість позичальника за кредитним договором складала 24356,52 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку 194 608,59 грн. З яких: 23 857,68 доларів США, що еквівалентно 190 622,86 грн - заборгованість за кредитом; 81,70 доларів США, що еквівалентно 652,78 грн заборгованість за відсотками; 417,14 доларів США, що еквівалентно 3 332,95 грн пеня. Із розрахунку вбачається, що останній платіж внесено 13 листопада 2009 року (а.с.7-8).

Пред`являючи до суду вказаний позов банк просив звернути стягнення на іпотечне майно, вказуючи при цьому заборгованість позичальниці на загальну суму 23 939,38 доларів США (за мінусом пені).

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути суму кредиту частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку. Останній платіж по договору здійснений у листопаді 2009 року, тобто право вимоги виникло у банку ще в 2009 році. Інших доказів про те, що позичальник чи його спадкоємці здійснювали платежі на погашення заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять. А тому вважав, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із пропуском загального строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим за приписами частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього. Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Матеріалами спадкової справи підтверджується, що із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_5 звернулись: 25 травня 2010 року чоловік ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 02 липня 2010 року - ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати) (а.с.75, 76, 77).

Згідно з довідкою ЖБК від 21 січня 2010 року №3 (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) по АДРЕСА_4 проживають та зареєстровані: ОСОБА_2 (власник) з 20 червня 1991 року, ОСОБА_3 (дружина) з 20 червня 1991 року, ОСОБА_6 (син) 27 вересня 2004 року та ОСОБА_1 (зять) з 15 лютого 2006 року (а.с.79).

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» направило приватному нотаріусу Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М. лист- запит, в якому просило повідомити чи відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_5 та на ім`я кого з спадкоємців видано свідоцтво про право на спадщину (а.с.35).

Листом від 17 січня 2019 року №11/02-14 приватний нотаріус повідомила банк, що на підставі заяви спадкоємця 25 травня 2010 року нею було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для оформлення спадкової справи правовстановлюючі документи на майно спадкоємцями не подавалися. Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 не видавалися. При цьому у відповіді зазначено, що така інформація надається повторно (а.с. 36).

У лютому 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось у суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Калуського нотаріального округу Тихан О.М., про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу представника АТ «Райффайзен Банк Аваль». Скасовано рішення Калуського міськрайонного суду від 23 липня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд встановив, що спадкоємцями ОСОБА_5 , крім відповідача ОСОБА_1 , є батьки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також неповнолітній син ОСОБА_4 . Однак вони не були залучені до участі в справі в якості належних відповідачів.

З`ясовано, що 21 січня 2020 року банком направлено відповідачам вимоги про усунення порушення основного зобов`язання (а.с. 37, 38, 39,40, 41).

За змістом статті 1281 ЦК України (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

У засіданні апеляційного суду із пояснень учасників справи встановлено, що банку достеменно було відомо про смерть позичальниці вже в січні 2018 року. Підтвердженням цього є пояснення представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» Куриша В.І. щодо звернення банку в січні 2018 року до Калуської міської державної нотаріальної контори щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 . З отриманої в квітні 2018 року інформації товариству стало відомо, що приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Тихан О.М. заведено спадкову справу. Відповідно 20 червня 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось з листом-запитом до приватного нотаріуса. Вказані обставини підтверджуються також вимогою банку від 03 січня 2018 року за № 114/5-110296 на фірменному бланку, надісланою ОСОБА_2 як іпотекодавцю за кредитним договором ОСОБА_5 , в якій зазначено її заборгованість станом на 25 листопада 2009 року, а також іншими матеріалами справи.

Разом з тим колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 щодо повідомлення товариства про смерть позичальника 25 листопада 2009 року, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

А отже, дізнавшись у січні 2018 року про смерть боржника , АТ «Райффайзен Банк Аваль» протягом шести місяців, тобто до липня 2018 року, мало право пред`явити вимоги до її спадкоємців. Однак таким своїм правом не скористалось, вимогу до спадкоємців вчасно не пред`явило. Відтак, втратило право вимоги як за основним, так і за додатковим зобов`язаннями.

При цьому, на думку колегії суддів враховуючи зміст листа-запиту банку до нотаріуса від 20 червня 2018 року №114/5-122499 такий не може вважатися претензією-вимогою кредитора до спадкоємців у розумінні частини другої статті 1281 ЦК України.

Посилання представника апелянта на те, що про коло спадкоємців банку стало відомо лише 16 грудня 2019 року (при розгляді Івано-Франківським апеляційним судом справи №345/798/19), а відповідно шестимісячний термін пред`явлення вимоги до спадкоємців не пропушено, не заслуговує на увагу.

В силу статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а не від часу обізнаності про коло спадкоємців.

Крім того, банк з часу, коли дізнався про смерть позичальника, проявивши відповідну зацікавленість шляхом витребування необхідної інформації від нотаріуса міг дізнатися про коло спадкоємців. Або скористатись свої правом і пред`явити вимогу через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Також не виключена й можливість відкриття спадкової справи за ініціативою самого кредитора.

Аналогічно безпідставними є і доводи апеляційної скарги про застосування до спірних правовідносин статті 1281 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування».

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Цей Закон набрав чинності 04 листопада 2018 року, тобто вже після закінчення строку, зазначеного у чинній на час відкриття спадщини редакції статті 1281 ЦК України.

Як передбачено пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому не може вважатися законним та обґрунтованим.

А отже, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» з інших підстав.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладається на особу, яка їх подала.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 25 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2020 року