Справа № 385/1616/20
У Х В А Л А

24.12.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання Хмельовської І.П.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 23.12.2020 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно (з усіх разом або з кожного окремо) на його користь 214 187,25 грн. боргу та 2 562,27 грн. судових витрат, а всього 216 749, 52 грн.

Разом із позовною заявою 23.12.2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та який належить ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Заяву мотивує тим, що вжиття даного виду забезпечення позову є необхідним засобом захисту прав позивача, оскільки в разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач зможе продати або в інший спосіб позбутися вказаного майна, що у свою чергу може утруднити виконання судового рішення або взагалі зробити його виконання неможливим. Крім того, договором позики, зокрема розпискою, даною відповідачами, ними ж стверджується факт можливості стягнення боргу за рахунок вказаного майна. Вважає, що застосування судом даного заходу забезпечення позову суттєво не порушить права відповідачів, так як будинок залишиться у їх користуванні до моменту примусового виконання рішення у справі в разі задоволення його позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивачем не зазначено доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено Свідоцтво № 4402 від 28.04.2007 року на право особистої власності на жилий будинок, з якого вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 вцілому на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Між тим, позивачем не надано актуальну інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджує реєстрацію за відповідачем станом на даний час права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а така інформація надана станом на 03.05.2007 рік.

Ураховуючи вищенаведене, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраним способом забезпечення позову. Окрім цього, у заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідачі будуть ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утруднювали чи

унеможливлювали його виконання, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями, а відтак, ураховуючи інтереси не тільки позивача, але й відповідача, співмірність способу забезпечення позову із предметом спору, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М. М. Ханас