Справа № 638/991/15-к
Повадження № 2/638/1154/20
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Рассохи В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_6 про скасування арешту з майна,

в с т а н о в и в:

18 листопада 2019 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_6 про скасування арешту з майна, в якому просили скасувати арешт майна, накладений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року з метою вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

10 листопада 2020 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2020 року на підставі розпорядження керівника апарату суду, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_7 , справу розподілено судді Дзержинського районного суду м. Харкова Латці І.П.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви про закриття провадження у справі з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 20 листопада 2014 року (а.с. 8-12), ОСОБА_4 є власником автомобіля Volkswagen Jetta на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 2014 року.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2015 року в рамках кримінального провадження № 0005972 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України було накладено арешт на зазначене вище майно.

Вироком Харківського апеляційного суду від 27 березня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 27 березня 2018 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 гривень.

Постановою старшого виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ в Харківській області Бєляєвим М.В. від 25 лютого 2019 року закінчено виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа виданого на підставі даного вироку.

Питання щодо скасування арешту майна судам першої, апеляційної та касаційної інстанції при постановленні судових рішень вирішено не було, у зв`язку з чим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому просять скасувати арешт майна, накладений в рамках кримінального провадження з метою забезпечення заходів кримінального провадження.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).

У частинах першій-третій статті 170 КПК України у редакції, чинній на час накладення арешту на майно позивачки, закріплено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частиною п`ятою статті 171 КПК України визначено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження ? судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно(частина друга статті 174 КПК України).

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частини третя та четверта статті 174 КПК України).

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 266/1617/19, від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18.

У разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, зважаючи, що арешт на спірне майно накладено в рамках кримінального провадження, керуючись положеннями ст. 255 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. 142, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_6 про скасування арешту з майна, задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_6 про скасування арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право звернутися до суду про скасування арешту у порядку кримінального судочинства.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2020 року

Суддя І. П. Латка