Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1497/20 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №274/1497/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому просив стягнути із відповідача на його користь борг в сумі 12514,70 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 04.10.2019 він надав ОСОБА_2 позику грошові кошти у розмірі 500 доларів США із зобов`язанням останньої повернути кошти в строк до 15.10.2019, що підтверджується розпискою, складеною та підписаною відповідачем власноруч. Зазначав, що ОСОБА_2 ухиляється від повернення боргу, чим порушує взяті на себе грошові зобов`язання.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 04.10.2019 у розмірі 12514,70 грн та 840,80 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що розписка не містить умов про те, що ОСОБА_2 отримувала грошові кошти у борг.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розписки від 04.10.2019 ОСОБА_2 зобов`язалася в термін до 15.10.2019 повернути ОСОБА_1 500 доларів США.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час встановлено, що зміст розписки від 04 жовтня 2019 року не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів та позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів та підтвердження факту передачі коштів відповідачу.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову. Тому оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового- про відмову у задовленні позову.

За правилами ст.141 ЦПК України, апеляційний суд стягує з позивача на користь ОСОБА_2 , сплачений нею судовий збір в розмірі 1 261 грн 50 коп. за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1261 грн 50 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді