Ухвала

18 грудня 2020 року

місто Київ

справа № 372/128/17

провадження № 61-23028св19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув заяву прокурора Київської області Киричука Максима Юрійовича про повернення надміру сплаченого судового збору за подання касаційної скарги у цивільній справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновий Бір-5», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою прокурора Київської області Киричука Максима Юрійовича на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «КЛГ») 13 січня 2017 року звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 21 червня 2001 року № 3/2 та рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 29 листопада 2001 року № 6/1 в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного господарства із земель Товариства індивідуальних забудовників «Сосновий бір» ОСОБА_2 (ділянка № НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (ділянка № НОМЕР_2 ), ОСОБА_15 (ділянка № НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (ділянка № НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (ділянка № НОМЕР_5 ), ОСОБА_16 (ділянка № НОМЕР_6 ), ОСОБА_6 (ділянка № НОМЕР_7 ), ОСОБА_7 (ділянка № НОМЕР_8 ), ОСОБА_8 (ділянка № НОМЕР_9 ), ОСОБА_17 (ділянка № НОМЕР_10 ), ОСОБА_18 (ділянка № НОМЕР_11 ), ОСОБА_9 (ділянка № НОМЕР_12 ), ОСОБА_10 (ділянка № НОМЕР_13 ), ОСОБА_11 (ділянка № НОМЕР_14 ), ОСОБА_12 (ділянка № НОМЕР_15 ), ОСОБА_13 (ділянка № НОМЕР_16 ), ОСОБА_14 (ділянка № НОМЕР_17 ); витребувати на користь держави в особі КМУ з незаконного володіння: ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :05:114:0100, Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом» (далі - ТОВ «Трейдом») земельні ділянки з кадастровими номерами :05:114:0099, :05:114:0072, :05:114:0111, :05:114:0113, :05:114:0114, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновий Бір-5» (далі - ТОВ «Сосновий Бір-5») земельні ділянки з кадастровиминомерами :05:114:0080, :05:114:0081, :05:114:0082, :05:114:0112, :05:114:0097, :05:114:0098, :05:114:0101, :05:114:0102, :05:114:0103, :05:114:0104, :05:114:0105, :05:114:0106, :05:114:0107; та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі КМУ, ДП «КЛГ» до Козинської селищної ради, ТОВ «Сосновий Бір-5», ОСОБА_1 , ТОВ «Трейдом», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння відмовлено.

Постановою Київського апеляційного судувід 21 жовтня 2019 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області, подану в інтересах держави в особі КМУ, ДП «КЛГ», відхилено. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року залишено без змін.

Прокурор Київської області Киричук М. Ю. 20 грудня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу прокурора Київської області задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про повернення судового збору, внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом або в розмірі переплаченої суми, Верховний Суд керується положеннями Закону України «Про судовий збір» та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Також, за правилом частини другої наведеної статті у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Перший заступник прокурора Київської області, звертаючись у січні 2017 року до суду із зазначеним позовом, сплатив судовий збір у розмірі 6 660, 00 грн.

Зазначений розмір судового збору позивачем обґрунтовано тим, що позов містить дві вимоги немайнового характеру (1 378, 00 грн кожна) та одну вимогу майнового характеру з розрахунку 1, 5 відсотка від ціни позову - 260 291, 00 грн.

Під час подання у грудні 2019 року касаційної скарги прокурор Київської області сплатив судовий збір у розмірі 14 208, 74 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року касаційну скаргу прокурора Київської області залишено без руху з підстав необхідності обґрунтувати сплачений судовий збір.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, прокурор Київської області на обґрунтування сплаченого судового збору за подання касаційної скарги посилався на те, що вартість спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення, загальною площею 12, 2270 га, становить 165 646, 99 грн, а тому, на його переконання, розмір судового збору за подання позовної вимоги майнового характеру становить 2 484, 70 грн та за дві вимоги немайнового характеру - 2 756, 00 грн.

Оскільки за подання касаційної скарги необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 10 481, 40 грн (2 484, 70 грн + 2 756, 00 грн * 200 %), на думку заявника, судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 14 208, 74 грн сплачено у більшому розмірі, ніж передбачено законом, а тому прокурор Київської області просить повернути надміру сплачений судовий збір у розмірі 3 727, 34 грн.

Верховний Суд вивчив подане клопотання, за результатами чого зробив такі висновки.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом частини тринадцятої наведеної статті, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює й розподіл судових витрат.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що у разі скасування рішень судів першої й апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції не встановлює дійсний розмір судових витрат та здійснює їх розподіл між учасниками справи.

Враховуючи, що розмір судового збору, сплаченого позивачем за подання позову у розмірі 6 660, 00 грн, з розрахунку, зокрема 1,5 відсотка від ціни позову - 260 291, 00 грн, не обґрунтовано, а письмовий доказ щодо вартості земельних ділянок станом на 2016 рік подано лише до суду касаційної інстанції, судові рішення у такій справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд констатує, що клопотання про повернення судового збору заявник має право подати, належним чином його обґрунтувавши, до суду першої інстанції, оскільки розподіл судових витрат здійснює суд, який ухвалює рішення по суті пред`явленого позову.

За правила статті 400 ЦПК України Верховний Суд не вправі досліджувати докази у справі та встановлювати на їх підставі відповідні обставини.

Відповідно, таке клопотання не підлягає вирішенню Верховним Судом, враховуючи усі наведені обставини справи та її подальшого руху в судах різних судових інстанцій, при цьому повноваженнями зі встановлення ціни позову наділений, у першу чергу, суд першої інстанції, який під час нового розгляду справи й повинен виконати такий свій процесуальний обов`язок.

Керуючись статтею 141 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора Київської області Киричука Максима Юрійовича про повернення надміру сплаченого судового збору за подання касаційної скарги повернути без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний