Провадження № 6/461/157/20
УХВАЛА

16.12.2020 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові подання старшого державного виконавця Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лесько Наталії Миколаївни. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

старший державний виконавець Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лесько Н.М. звернулася до суду з поданням про надання дозволу на тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у виїзді за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання ним зобов`язань покладених на нього виконавчим документом №461/8821/17, виданим 20.04.2018 року. Покликається на те, що боржником заборгованість за виконавчим провадженням не погашено, останній ухиляється від виконання судового рішення, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Старший державний виконавець Галицького ВДВС м.Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лесько Н.М. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що на виконанні в Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження №56370813 з примусового виконання виконавчого листа №461/8821/17, виданого 20.04.2018 року про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Рішення суду боржником у повному обсязі не виконано.

Постановою старшого державного виконавця Галицького відділу ДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області Лесько Н.М. від 11.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56370813.

Встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповіді МВС України належне боржнику на праві власності майно відсутнє.

Згідно відповіді № від 18.11.2020 року Пенсійного фонду України відсутні відкриті банківські рахунки на ім`я боржника.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби від 18.11.2020 року інформація щодо джерел отримання доходів ОСОБА_1 відсутня.

В поданні державний виконавець зазначає, що боржником здійснюється часткова сплата заборгованості починаючи з 02.08.2018 року та станом на 30.11.2020 року сплачено 161 00 грн., з яких державним виконавцем перераховано на користь стягувача 146 137, 40 грн. та виконавчого збору у сумі 14 612,60 грн.

Згідно із повідомленням Державної прикордонної служби України від 18.11.2020 року, у ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІу редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових об`єктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний, або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Свобода пересування обмежується щодо: осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; шукачів притулку та осіб які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця); іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України; осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань; іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 441 ЦПК України, передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право особи на вільне пересування є основоположною Конституційною гарантією людини.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не наведено доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Крім того, державним виконавцем не надано жодних документів, які б підтверджували належним чином повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, оскільки відсутні докази отримання ним викликів про необхідність з`явитись до державного виконавця, а також, відсутні докази, які підтверджують одержання боржником усіх інших документів, що виносились у процесі виконання судового рішення. У матеріалах справи відсутні, належні та допустимі докази, які б свідчили про ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а також обов`язків, які визначені для боржника ч.5ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.3 розділу ХІІІ вищевказаної Інструкції, про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду виконавець повідомляє боржника.

Незважаючи на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень,яка чітко встановлює вимоги щодо оформлення подання та забезпечення його належними доказами,державним виконавцем такі виконано не повністю, що свідчить також і про передчасність звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують одержання боржником ОСОБА_1 усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, які передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого листа. Натомість державний виконавець Лесько Н.М. зазначає, що боржником здійснюється часткова сплата заборгованості починаючи з 02.08.2018 року та станом на 30.11.2020 року сплачено 161 000 грн., з яких державним виконавцем перераховано на користь стягувача 146 137,40 грн., та стягнуто 14 612,610 грн. виконавчого збору. Відтак боржником вчиняються дії щодо погашення заборгованості. Докази які надані державним виконавцем свідчать про проведені виконавчі дії в межах примусового виконання, а також про відсутність майна боржника.

Таким чином, суду не надано доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Саме по собі невиконання боржником зобов`язання, відсутність достатнього майна для погашення заборгованості, - не свідчить про вчинення ним умисних дій щодо ухилення від виконання рішення суду.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись статтями 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст.ст.18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в України громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання державного виконавця Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лесько Наталії Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон України - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Юрків О.Р.