Справа № 149/2410/20
Провадження №2/149/666/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.12.2020 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі представника позивача - адвоката Липня С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широкогребельської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2020 позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаною позовною заявою.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 15.10.1988 був прийнятий в члени КСП «Переможець» с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області на посаду механізатора-тракториста. В 1997 році КСП «Переможець» перейменовано в КСН «Надбужанське», а в 2000 році воно було ліквідовано, на його базі утворено СТОВ «Надбужанське». В тому ж році СТОВ «Надбужанське» позивачу було надано для житла будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням загальних зборів засновників від 27.08.2000 року від СТОВ «Надбужанське» від`єднано відділок с. Широка Гребля і утворено СТОВ «Переможець», яке пропрацювало до 2003 року. У 2003 році розпочався ліквідаційний процес. Таким чином, підприємство, яке свого часу могло бути власником будинку АДРЕСА_2 , вже не існує. Позивач вказує, що проживає у наданому йому будинку зі своєю дружиною та дітьми більше десяти років, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а тому просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

28.10.2020 у справі відкрито спрощене провадження із викликом учасників.

В попередньому судовому засіданні позивач вимоги підтримав та повідомив, що в 2000 році, він у зв"язку з відсутністю власного житла, отримав від КСП "Надбужанське"будинок в якому тривалий час проживав разом із сім"єю, зробив ремонт. За будинок він платив внески, які вираховувались у нього з заробітної плати. Документи про надання йому у власність житла не збереглися. Тривалий час він не оформляв будинок, оскільки розлучився з дружиною та перебував в Росії на заробітках, часу зайнятись документами не було. Наразі бажає передати будинок синові.

Представник відповідача до суду не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що у 2000 році на колгоспних зборах розглядалась заява позивача про надання йому житла, оскільки останній не мав власного. Протокол зборів вела секретар.Умови передачі житла позивачу не пам"ятає. На даний час будинок перебуває в аварійному стані та близько чотирьох років не використовується.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що у 2000 році він був головою колгоспної профспілки. На збори правління було подано три заяви про надання житла, проголосували за надання житла позивачу. Формулювання рішення зборів не пам"ятає, проте пам"ятає, що видавався ордер на будинок.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання позову відповідачем повністю або частково, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Враховуючи, що в розумінні ст. 335 ЦК України спірне нерухоме майно у разі ліквідації СТОВ «Надбужанське» могло б бути визнано безхазяйним, а згодом передано у комунальну власність, дії представника відповідача є такими, що суперечать ЗУ «Про місцеве самоврядування» та інтересам територіальної громади, а тому суд не приймає визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та співставленні, судом встановлено таке.

Згідно відомостей трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 ОСОБА_1 15.10.1988 був прийнятий в члени КСП «Переможець» с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області на посаду механізатора-тракториста та в подальшому переводився у реоганізовані КСП, а в 2002 році звільнився за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП (а.с. 6-7). З витягів з погосподарських книг Широкогребельської сільської ради №3 за 2001-2005 р.р., 2006-2010 р.р. вбачається, що позивач є головою домогосподарства (колгоспна квартира), що по АДРЕСА_1 . проте відомості, що останній працює в КСП не відповідають інформації, яка міститься в трудовій книжці (а.с. 12, 22). Згідно довідки Широкогребельської сільської ради № 190 від 30.09.2020 ОСОБА_1 з 2001 року є фактичним користувачем житлового будинку АДРЕСА_3 (а.с. 13). З відповіді архівного відділу Хмільницької районної державної адміністрації на адвокатський запит вбачається, що колгосп «Переможець» с. Широка Гребля відновив свою діяльність у 1944 році після визволення району від німецьких військ. 16.11.1992 року колгосп «Переможець» реорганізовано у КСП «Переможець», що стало правонаступником колгоспу «Переможець». 05.11.1997 року КСП «Переможець» приєднано до КСП «Надбужанське» с. Голодьки, яке стало правонаступником документів КСП «Переможець» та колгоспу «Переможець». У 2000 році КСП «Надбужанське» ліквідовано, на його базі утворено СТОВ «Надбужанське», що стало правонаступником попередників. Рішенням загальних зборів засновників від 27.08.2000 року від СТОВ «Надбужанське» від`єднано відділок с. Широка Гребля і утворено СТОВ «Переможець», яке пропрацювало до 2003 року. У 2003 році розпочався ліквідаційний процес. (а.с. 14). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про право власності, інші речові права щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 відсутні (а.с. 15-21).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

При вирішенні питання про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 суд позбавлений можливості встановити правову підставу набуття позивачем права на вказаний будинок, як результат, не можливо встановити основну підставу для визнання права власності за набувальною давністю - добросовісність. ОСОБА_1 вказує, що житловий будинок був переданий йому СТОВ «Надбужанське» у власність і відповідних документів про це не збереглось, в зв"язку з чим посилається на покази свідків. Проте, суд не може взяти як доказ лише покази свідків, які, крім іншого не свідчать про наявність підстав для добросовісного володіння позивачем нерухомим майном. В довідці, виданій Широкогребельською сільською радою позивач зазначається лише як фактичний користувач спірного нерухомого майна, не вказуючи правових підстав цього. Більше того, матеріали справи не містять відомостей і про належність СТОВ «Надбужанське» спірного житлового будинку.

Враховуючи, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння спірним нерухомим майном, а відповідно й наявності у нього добросовісності такого володіння, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 328, 344 ЦК України, ст. ст. 141, 262-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Широкогребельської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення

Дата складення повного судового рішення - 11.12.2020

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Робак М. В.