ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/977/18

Головуючий у першій інстанції Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1360/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2020 року (місце ухвалення м. Городня, дата складання повного рішення 29.09.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилався на те, що 20.09.2017 сталося ДТП за участі автомобілів під керуваннями сторін у справі. В результаті вказаної ДТП автомобіль позивача було фізично знищено.

Постановою закрито кримінальне провадження, та вбачається, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем позивача. Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_2 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження. В дорожній обстановці, що склалася відповідач порушив вимоги Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою винекнення та настання наслідків події ДТП.

Вина водія ОСОБА_2 , у вчиненні ДТП повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця ДТП, показаннями свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та іншими матеріалами кримінального провадження.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.04.2018 провадження у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що вина відповідача встановлена відповідним рішенням суду та матеріалами кримінального провадження, що внесені до ЄРДР № 0000361 від 21.09.2017.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», та позивачу виплачено страхове відшкодування в розмірі 99 000,00 грн (за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000,00 грн).

Відповідач повинен був відшкодувати заподіяну шкоду, проте будь-які кошти для відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди не надавав. Вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його вартість до ДТП. Посилається на звіт № 141/17 про оцінку автомобіля, матеріальний збиток який склав 366 831,29 грн. Згідно звіту № 142/17 про оцінку автомобіля позивача, ринкова вартість пошкодженого в результаті ДТП на дату оцінки склала 128 149,49 грн. Тобто, з відповідача повинна бути стягнута різниця між ринковою вартістю автомобіля без урахування пошкоджень отриманих у ДТП та його ринкового вартістю з урахуванням пошкоджень отриманих у ДТП. Така різниця складає 238 681,80 грн, та враховуючи виплачені 99 000, 00 грн страховиком, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто 140 681,80 грн. Крім того, позивачем були сплачені кошти на оплату евакуатора 15 000, 00 грн.

У позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 140 681,80 грн, у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 у ДТП, яка мала місце 20.09.2017, витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 15 000,00 грн, та витрати за визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля в розмірі 1 500,00 грн., а всього 157 181,80 грн.

Рішенням Городнянського районного суду від 16.09.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 140681,80 грн на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля Мерседес-Бенц-Спрінтер 416 СДІ д.р.н. НОМЕР_1 , у ДТП, яка мала місце 20.09.2017; 15000,00 грн на відшкодування витрат на евакуацію автомобіля та 1500,00 грн на відшкодування витрат на визначення вартості матеріального збитку, а всього стягнуто 157181,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в повернення судових витрат 6891,96 грн.

Рішення суду обґрунтовано наявністю підстав для задоволення вимог, незважаючи на відсутність у діях відповідача складу кримінального правопорушення, враховуючи встановлені обставини щодо причиннонаслідкового зв`язку між недотриманням відповідачем ПДР та ДТП, яка сталася за участі автомобіля під його керуванням та заподіяними збитками.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Городнянського районного суду від 16.09.2020, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним, судом неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги заявник посилається на постанову слідчого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 28.02.2018 про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та посилається на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.04.2018, якою останнього було притягнуто за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, судом не встановлено вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, про що він звертав у вагу суду першої інстанції, та не визнавав своєї вини у ДТП.

Вирішуючи питання щодо стягнення вартості ремонту автомобіля позивача, яка визначена судовим експертом на час розгляду справи та складає 141235,00 грн з урахуванням різниці між сумою страхового відшкодування, яку позивач отримав від страховика, та вартістю ремонту автомобіля позивача, судом не враховано ті обставини, що позивачем був відремонтований автомобіль вже після того, як він отримав кошти від страхової компанії. Фактично, рішення суду дає змогу позивачеві отримати надлишкову суму грошей у розмірі 141235 грн при реальній вартості, яка позивачем не наведена, а судом не встановлена, на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Без встановлення реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна або виконання робіт, неможливо встановити розмір збитків, що підлягають відшкодуванню. Оскільки, позивачем в суді не доведена сума реальних збитків, то відшкодування на його користь можливої суми грошей для відновлювального ремонту, а в даному випадку це різниця між реальною вартістю відновлювальних робіт і страховою виплатою, є незаконною і грубим порушення матеріального права.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 20.09.2017, близько 16:30 годин, на автодорозі «Чернігів-Городня-Сеньківка» (40+910 км), сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «ВАЗ 2107» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_1 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 9 т. 1).

За фактом вказаної ДТП проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000361, за наслідками якого 28.02.2018 винесена постанова про закриття кримінального провадження. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий встановив порушення ОСОБА_2 вимог пунктів 2.3 б; 12.1 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення та настання наслідків події ДТП (а.с. 11 т. 1).

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.04.2018 справа № 742/864/18, в якій ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрита у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 12 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП була застрахована ПАТ «СК «Універсальна» згідно чинного, на дату ДТП, полісу АК/6713213 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.07.2017, яким встановлено ліміт відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди 100 000,00 грн (а.с. 13 т. 1).

Матеріали справи містять виписку по банківському рахунку АТ «ПриватБанк» ОСОБА_1 з якої вбачається, що ПАТ «СК «Універсальна» 30.05.2018 виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 99000, 00 грн (за вирахуванням франшизи у розмірі 1000, 00 грн, п. 5 полісу АК/6713213) (а.с. 13-15 т. 1).

Згідно звіту № 141/17 про оцінку автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 від 17.10.2017, матеріальний збиток, завданий позивачеві, склав 366831, 29 грн. Ремонт ТЗ «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 на момент складання звіту 17.10.2017 визнано економічно недоцільним. Вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його вартість до ДТП (а.с. 16-20 т. 1).

Згідно звіту № 142/17 про оцінку автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 від 20.10.2017, ринкова вартість пошкодженого в результаті ДТП (вартість ліквідних залишків) автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 на дату оцінки склала 128 149,49 грн (а.с. 48-51 т. 1).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 30.06.2020 встановлено, що вартість станом на момент проведення експертизи матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 , складає 365 656,00 грн. Залишкова вартість автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, яка сталася 20.09.2017, на час проведення експертизи, складає 138450,00 грн. Вартість фактично проведеного ремонту автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складових, складає станом на момент проведення ремонту - вересень 2018 року - 223328,00 грн, станом на момент проведення експертизи - 240235,00 грн (а.с. 225-233 т. 1).

Матеріали справи містять оригінал квитанції № 209216 від 20.09.2017 за послуги евакуатора в розмірі 1500,00 грн (а.с. 55 т. 1), та розрахункову квитанцію Серії ЛВАК 542690 за визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ» д.р.н. НОМЕР_1 в розмірі 1500,00 грн (а.с. 56 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог, незважаючи на відсутність у діях відповідача складу кримінального правопорушення, враховуючи встановлені обставини щодо причиннонаслідкового зв`язку між недотриманням відповідачем ПДР та ДТП, яка сталася за участі автомобіля під його керуванням та заподіяними збитками.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Отже, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що до стягнення підлягає різниця між сумою страхового відшкодування, яку позивач отримав від страховика, та вартістю ремонту автомобіля позивача, що визначена судовим експертом на час розгляду справи, та складає 141235,00 грн.

Судом першої інстанції також враховано, що позивачем заявлена сума становить 140 681,80 грн, але з врахуванням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, судом стягнуто суму відшкодування в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного вище є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо стягнутої суми відшкодування, як і недоведеними є посилання у скарзі на те, що позивачем був відремонтований автомобіль вже після того, як він отримав кошти від страхової компанії.

Положеннями ч. 4 ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається, відповідач скористався своїм правом та заявив клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи з метою визначення розміру дійсної матеріальної шкоди, завданої позивачу у результаті пошкодження автомобіля «Мерседес-Бенц Спрінтер 416 СДІ», відповідно судом першої інстанції враховано висновок судової автотоварознавчої експертизи від 30.06.2020 № 1349-13-51/20-24 (а.с. 225-233 т. 1).

Розмір визначених збитків відповідачем належними доказами не спростований, не надано і суду апеляційної інстанції посилання на наявність доказів, які спростовують визначений судом першої інстанції розмір майнової шкоди.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду посилання заявника на постанову слідчого Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 28.02.2018 про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 КК України, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП.

Встановлено, що постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.04.2018, було встановлено обставини ДТП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 034921, а саме порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.3 б), 12.1, 11.3 ПДР України, що стало наслідком ДТП, провадження у справі відносно ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 12 т.1).

З врахуванням наведеного не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи, що залишено поза увагою суду першої інстанції, що не встановлено вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, як і посилання у суді апеляційної інстанції, що 09.11.2020 прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прийнято рішення про скасування постанови слідчого від 28.02.2018 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, як і посилання на не визнання вини у ДТП.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Абзацом четвертим вищевказаного пункту постанови роз`яснено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Таким чином, з врахуванням викладеного вище, місцевий суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, стягнення саме з відповідача в повному обсязі матеріальної шкоди заподіяної в результаті пошкодження автомобіля під час ДТП, витрати на його евакуацію та витрати за визначення вартості матеріального збитку на користь позивача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21.12.2020.

Головуючий Судді: