Справа № 584/1392/20
Провадження № 2/584/586/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2020 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Ковальовій К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2009, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10.10.2019 було розірвано.

З моменту припинення фактичних шлюбних відносин чоловік не цікавиться життям власного сина та не надає регулярної матеріальної допомоги на його утримання, хоча зобов`язаний та може її надавати, оскільки працює за кордоном, аліментів нікому не сплачує.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 18.11.2020 провадження у даній справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та розгляд справи своєчасно і належним чином, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.

Представником позивача подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 2500 грн., а також просив не стягувати з відповідача судові витрати на правничу допомогу, при цьому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначав, що відповідач має сина від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого він також зобов`язаний утримувати. Відповідач має непрацездатних батьків, які з огляду на їх похилий вік та інвалідність батька потребують матеріальної допомоги відповідача. Відповідач не має власного житла чи іншої нерухомості на праві власності, ніяких придбань, які б перевищували десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здійснював. Відповідач надсилав грошові перекази на утримання обох своїх синів, але останнім часом такі перекази є недостатніми, оскільки на даний час відповідач на тимчасовій основі перебуває в Польщі, але на момент звернення до суду працювати не може, оскільки займається переоформленням карти побуту, а на стабільність його заробітку впливає поширення вірусу СОVID-19 та постійні карантинні обмеження, які вводяться урядами всіх країн світу.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2009, який рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10.10.2019, яке набрало законної сили 12.11.2019, було розірвано (а.с. 4, 6-7).

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований разом з матір`ю (а.с. 5, 10).

Позивач отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та компенсацію за надання соціальних послуг громадянам похилого віку, при цьому на обліку в Путивльській районній філії Сумського обласного центру зайнятості станом на 13.10.2020 не перебуває, земельних ділянок у власності не має (а.с. 8, 9, 11, 12).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31).

Батьки відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є пенсіонерами, а ОСОБА_2 особою з інвалідністю третьої групи (а.с. 32-34).

Відповідач нерухомого майна у власності не має (а.с. 35-36).

Відповідач здійснював грошові перекази з Польші в тому числі і на ім`я позивача (а.с. 37-44).

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до змісту статті 184 СК Украйни суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, суд звертає увагу, що відповідно до положення частини третьої статті 181 СК України, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу.

Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Оскільки, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, суд вважає необхідним покладення на відповідача аліментного зобов`язання.

При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних правових положень, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Водночас, позивачем в ході судового розгляду жодним чином не доведено, що позивач, будучи матір`ю малолітньої дитини та маючи відповідно до вимог ст. 141 СК України рівний з батьком обов`язок утримувати дитину, не має можливості приймати участь у витратах на дитину.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у позивача доходу, відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні малолітньої дитини.

Також позивачем в ході судового розгляду жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів на дитину саме у розмірі по 2500 гривень, не надано відомостей щодо несення нею витрат на утримання дитини, розмір яких відповідав би можливості покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному нею розмірі.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, у разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 ЦК УКраїни.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 22.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За змістом ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає таке.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

В той же час, відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на викладене, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, а саме на 80 %, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 840 грн. ( 1050 грн. х 80% = 840 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 02.10.2020, попереднім розрахунком суми судових витрат від 22.10.2020, квитанцією від 15.10.2020 (а.с. 13-16).

З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 20 % понесених ним судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 840 грн. ( 2000 грн. х 20% = 400 грн.) (пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено), що підтверджуються ордером серії ЧК № 180564 від 06.12.2020, попереднім розрахунком суми судових витрат від 06.12.2020, квитанцією від 06.12.2020 (а.с. 46,47,49).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на те, що на відповідача покладено 840 грн. судових витрат, а на позивача - 400 грн., то в силу вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача різницю у розмірі 440 грн., звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 672 грн. 64 коп. за вимогу про стягнення аліментів (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) ( 840,80 грн. х 80% = 672,64 грн.).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Тбілісі Грузія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 22.10.2020 і до досягнення сином повноліття.

Стягнення аліментів проводити на користь матері дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 440 грн. 00 коп. судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката

Стягнути з ОСОБА_2 672 грн. 64 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання через Путивльський районний суд Сумської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.12.2020.

Суддя С.М.Токарєв