ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 389/2082/19

провадження № 22-ц/4809/1547/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.09.2020 , суддя Ябчик Н. М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, Комунального підприємства СКП «Сількомунгосп» про стягнення невиплаченого розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про стягнення невиплаченого розрахунку при звільненні.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на посаді директора Комунального підприємства СКП «Сількомунгосп» в період із 23.08.2016 по 29.05.2018. Працевлаштування позивача відбулося на підставі рішення сесії Суботцівської сільської ради №179 від 22.08.2016 та укладеного між позивачем та Суботцівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області трудового контракту від 23.08.2016.

Рішенням сесії Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області №587 від 29.05.2018 його було звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Умовами контракту посадовий оклад позивача встановлено у розмірі 5000 грн.. на місяць.

Одним із пунктів, укладеного між позивачем та відповідачем трудового контракту, була умова виплати позивачу при звільненні з незалежних від нього обставин, вихідної допомоги у розмірі двох посадових окладів.

Позивач зазначив, що на момент його звільнення, в порушення вимог ст.. 116 КЗпП України, вказана вихідна допомога не була виплачена.

Просив суд стягнути із Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 10 000 грн. без врахування загальнообов`язкових податків та зборів та з врахуванням відрахування ПДФО та військового збору, вихідної допомоги.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.02.2020 залучено до участі у справі у якості співвідповідача,Комунальне підприємство СКП «Сількомунгосп».

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що позивач подав позов до належного відповідача, оскільки трудові відносини у позивача виникли саме із Суботцівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, а Комунальне підприємство СКП «Сількомунгосп» засноване Суботцівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області. Виплата заробітної плати та заохочувальні виплати передбачені контрактом, виплачувались позивачу на підставі розпоряджень сільського голови.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 19.10.2020 відкрито апеляційне провадження.

Суботцівська сільська рада Знам`янського району Кіровоградської області надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що трудовий контракт не передбачає умов про виплату вихідної допомоги у розмірі двох посадових окладів позивачу по справі, оскільки позивач звільнився за згодою сторін. При звільненні ОСОБА_1 за згодою сторін, на дату звільнення, ним не було подано заяви до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про погодження йому компенсаційних виплат при звільненні у розмірі двох посадових окладів, тому предмет спору є необґрунтованим та безпідставним.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11.11.2020 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 23.08.2016 року між Суботцівською сільською радою в особі Суботцівського сільського голови Борідченка А.В. та позивачем - ОСОБА_1 , укладено контракт, за умовами якого, останнього призначено на посаду директора Суботцівського сільськогосподарського комунального підприємства «Сількомунгосп» на термін з 23.08.2016 по 22.08.2019 року, що підтверджується і учасниками процесу та записом у трудовій книжці, оформленої на ім`я позивача.

Контрактом, а зокрема, розділом ІІІ, який визначає умови матеріального забезпечення Директора, за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом останньому нараховується заробітна плата за рахунок доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи із встановлених Директору: а) посадового окладу в розмірі 4000 грн., який встановлюється за рішенням сесії, б) щомісячної премії в розмірі не більше 50% нарахованої заробітної плати.

Премія не нараховується у разі, коли підприємство не отримує прибутку.

Термін дії контракту з 23.08.2016 по 22.08.2019.

Підпунктом «б» пункту 5 розділу ІV визначено відповідальність сторін.

Вирішення спорів, передбачено припинення дії контракту за згодою сторін.

Рішенням двадцять сьомої сесії Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 28.03.2018 «Про внесення змін до контракту директора СКП «Сількомунгосп» ОСОБА_1 , внесено зміни до п.п.а) п.1, ІІІ розділу трудового контракту укладеного від 23.08.2016 з директором на управління Суботцівським СКП «Сількомунгосп», який затверджено рішенням одинадцятої сесії сільської ради №179 від 22.08.2016, змінивши посадовий оклад з 4000 грн. на 7000 грн.

Рішенням 30-ї сесії Суботцівської сільської ради №566 від 23.05.2018, позивача звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначив, що 14.06.2019 позивач звернувся до Сільської ради з заявою про виплату вихідної допомоги у розмірі двох посадових окладів, оскільки трудовим контрактом передбачено умову виплати при звільненні з незалежних від нього обставин, вихідної допомоги в зазначеному розмірі, посилаючись на п. 9 ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (1533-14), який визначає як незалежну обставину припинення трудового договору відповідно до ст.36 (п.1,2,3).

15.07.2019 отримав відповідь, в якій йшлося про відмову в задоволенні заяви. У відповіді зазначалось, що відповідно до Статуту, Суботцівське СКП «Сількомунгосп» є комунальним підприємством, яке має самостійний баланс, розрахунок, інші рахунки в установах банків, за рахунок коштів підприємства, оплачується праця директора та працівників. Нарахування позивачу заробітної плати, здійснював бухгалтер підприємства, контроль за яким здійснювався позивачем особисто, ним же підписувалися розрахункові відомості та платежі та платежі із рахунків Суботцівської СКП «Сількомунгосп», керівником та розпорядником коштів якого був він особисто. На день звільнення ним особисто та за його підписом було здійснено належні розрахунки та виплати при звільненні з урахуванням всіх складових. Крім того, зазначено, що на день звільнення за ним рахується дебіторська заборгованість за зайво отримані відпускні в розмірі 1857,30 грн., яку сільська рада вимагає терміново сплатити.

Суд першої інстанції встановив, що згідно з п.1.1 Статуту Суботцівського сільськогосподарського комунального підприємства «Сількомунгосп» в редакції від 2016 року, Суботцівське СКП «Сількомунгосп» створено за рішенням власника в особі Суботцівської сільської ради.

Згідно з п.1.2 Статуту підприємство є самостійним господарюючим суб`єктом з правами юридичної особи.

Згідно з п.1.3 Статуту підприємства, є комунальним підприємством, що забезпечує попит населення у сфері комунально-побутових послуг та території сільської ради, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та реквізитами.

Згідно з п.4.3 Статуту підприємство готує пропозиції по встановленню форми та розмірів оплати праці.

Мінімальний розмір оплати праці не може бути менше встановленого законодавчими актами України.

Суд першої інстанції зазначив, що з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що позивач мотивує свою позовну вимогу про виплату розрахунку при звільненні в розмірі двох посадових окладів, умовою трудового контракту про виплату двох посадових окладів з незалежних обставин, однак встановлено, що трудовий контракт від 23.08.2016, такої умови не містить. До того ж, незрозуміло відповідно до якого розрахунку позивач просить стягнути саме 10000 грн., оскільки посадовий оклад останнього на час укладання контракту складав 4000 грн., а в подальшому збільшено до 7000 грн. Будь-яких розрахунків зазначеної суми, позивачем не надано.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся у суд з вимогами до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, однак, під час судового розгляду встановлено, що відповідно до Статуту, Суботцівське СКП «Сількомунгосп» є комунальним підприємством, яке має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, за розрахунок коштів підприємства оплачується праця директора та працівників, в зв`язку з чим ухвалою суду від 21.02.2020 СКП «Сількомунгосп» залучено до участі у розгляді справи, в якості співвідповідача, проте, позивачем будь-яких позовних вимог до останнього не заявлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги безпідставно заявлено позивачем до неналежного відповідача. Позивач під час розгляду справи не скористався своїм правом та не заявив позовні вимоги до належного відповідача - комунального підприємства Суботцівський СКП «Сількомунгосп», а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв`язку з заявленням останніх до неналежного відповідача.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Сторони в судове засідання не з`явились. Справа розглядалась відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 23.08.2016 року між Суботцівською сільською радою в особі Суботцівського сільського голови Борідченка А.В. та ОСОБА_1 укладено контракт, за умовами якого останнього призначено на посаду директора Суботцівського сільськогосподарського комунального підприємства «Сількомунгосп» на термін з 23.08.2016 по 22.08.2019 року, що підтверджується матеріалами справи.

Розділом ІІІ контракту, визначено умови матеріального забезпечення Директора за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом. Відповідно до контракту, позивачу нараховується заробітна плата за рахунок доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи в встановлених директору: посадового окладу в розмірі 4000 грн., який встановлюється за рішенням сесії, щомісячної премії в розмірі не більше 50% нарахованої заробітної плати. Премія не нараховується у разі, коли підприємство не отримує прибутку.

Розділом ІV п.8 трудового контракту визначено, що у разі дострокового припинення контракту, з незалежних від директора причин, встановлюються такі додаткові гарантії та компенсації: два посадові оклади, якщо передбачено нормами Законів.

Рішенням 30-ї сесії Суботцівської сільської ради №566 від 23.05.2018, позивача звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

14.06.2019 позивач звернувся до Сільської, ради з заявою про виплату йому вихідної допомоги у розмірі двох посадових окладів, оскільки трудовим контрактом передбачено умову виплати при звільненні з незалежних від нього обставин, вихідної допомоги в зазначеному розмірі.

15.07.2019 отримав відповідь, в якій йшлося про відмову в задоволенні заяви.

Крім того, зазначено, що на день звільнення за ним рахується дебіторська заборгованість за зайво отримані відпускні в розмірі 1857,30 грн., яку сільська рада вимагає терміново сплатити.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Позивач просить виплатити йому вихідну допомогу у розмірі двох заробітних плат зазначаючи при цьому, що оскільки звільнення відбулось з незалежних від нього причин то відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (1533-14), який визначає як незалежну обставину припинення трудового договору відповідно до ст.36 (п.1,2,3) йому повинні виплатити вихідну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору, є угода сторін, тобто сторони домовились про такий спосіб припинення трудових правовідносин.

У разі звільнення працівників, статтею 44 КЗпП України передбачено виплату вихідної допомоги. При цьому вихідна допомога виплачується працівникам у разі їх звільнення на підставах, передбачених КЗпП, а також колективними договорами (угодами).

Законодавством передбачено виплату вихідної допомоги у разі звільнення працівників. Розмір вихідної допомоги залежить від причини звільнення, він може бути: не менше середнього місячного заробітку, не менше двомісячного середнього заробітку, не менше тримісячного середнього заробітку. Колективним договором може бути передбачено розмір вихідної допомоги, більший за встановлений КЗпП.

Слід зауважити, що трудовим або колективним договором може бути передбачено вихідну допомогу у більшому розмірі, ніж це встановлено статтею 44 КЗпП.

Діючим законодавством не передбачено виплата вихідної допомоги особам звільненим відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП.

Посилання позивача на п. 9 ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (1533-14), є необґрунтованим, оскільки зазначений Закон регулює призначення допомоги по безробіттю і не застосовується при звільненні осіб відповідно до КЗпП.

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги безпідставно заявлено позивачем до неналежного відповідача. Позивач під час розгляду справи не скористався своїм правом та не заявив позовні вимоги до належного відповідача - комунального підприємства Суботцівський СКП «Сількомунгосп», а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв`язку з заявленням останнього до неналежного відповідача.

Зазначені висновки суду першої інстанції не відповідають нормам діючого ЦПК України.

Відповідно до статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Встановлені обставини свідчать, що після залучення співвідповідача до участі у справі пред`являти позовні вимоги до нового співвідповідача немає необхідності, оскільки вимоги до первісного відповідача розповсюджуються і до нового співвідповідача. За клопотанням нового співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Суд першої інстанції не звернув на зазначене увагу і допустив порушення норм процесуального права.

Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсні обставини по справі, неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового рішення, яким в у задоволенні позову ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, Комунального підприємства СКП «Сількомунгосп» про стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.09.2020 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Комунального підприємства СКП «Сількомунгосп» про стягнення невиплаченого розрахунку при звільненні, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: