Провадження № 2-о/760/469/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2020 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), заінтересована особа: Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /далі - Солом`янський держвідділ реєстрації актів цивільного стану/, про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

29.12.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 в якій ставиться питання про встановлення факту смерті її батька, гр. України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Старий Крим Кіровського району Автономної Республіки Крим.

Стислий виклад позиції заявника

Зважаючи на неможливість отримання на території Автономної Республіки Крим відповідно до чинного законодавства України свідоцтва про смерть та інших документів, зазначених у Правилах державної реєстрації актів цивільного стану в Україні від 18.10.2020 № 52/5 (які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька заявника - ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.12.2020 у зв`язку з необхідністю невідкладного вирішення відповідного питання відкрито провадження у справі розгляд якої призначено на 31.12.2020 на 12 год. 00 хв.

В процесі підготовки справи до розгляду ОСОБА_1 надала додаткові пояснення, згідно яких дізналась про смерть свого батька від своєї матері в телефонному режимі. Разом з тим уточнила, що заява про встановлення факту смерті подається в порядку ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Також зазначила, що встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб, та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право. Також було додано копію медичної довідки про підстави смерті ОСОБА_2 , виданої 21.02.2020.

Заяви, клопотання

Від заявниці надійшло клопотання в якому ставиться питання про розгляду заяви без її участі, при цьому наголошується, що подану заяву ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Солом`янського районного у місті Києві Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідний орган повідомлений належним чином (в порядку, визначеному ч. 9 ст. 128 ЦПК України), причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що заявлені заявником вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком заявниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.07.2000, виданим відділом РАГС Кіровського райуправління юстиції Автономної Республіки Крим.

Неточності у викладенні по батькові заявниці (« ОСОБА_1», в той час, як батько згідно копії паспорту - «ОСОБА_2») в даному випадку не можуть вважатись в якості обставини, що викликає сумніви у родинних зв`язках осіб, оскільки вони (родині зв`язки) підтверджені сукупністю документів справи, та є очевидним, що такі неточності пов`язані з помилковою транслітерацією при видачі документів та здійсненні перекладу з російської на українську мову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер в м. Старий Крим Кіровського району Автономної Республіки Крим, що підтверджується: свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.03.2020, виданим відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим; довідкою лікарні про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_2, за змістом якої ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від серцевої недостатності.

Виходячи із змісту повідомлення від 25.11.2020 № 840/20.11-73, адресованого на ім`я заявника ( ОСОБА_1 ), Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 відмовив у зв`язку із поданням документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду

Наразі ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про смерть у Солом`янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), оскільки факт смерті ОСОБА_2 відбувся на тимчасово окупованій території України.

Встановлення факту смерті потрібно заявнику з метою отримання документа про смерть встановленої форми, оскільки документи, пред`явлені для реєстрації, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Норми права, які застосував суд

За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

За змістом абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Статтями 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Разом з тим, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно з якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

В рішенні ЄСПЛ від 10.05.2001 у справі «Cyprus v. Turkey» (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що «зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).»

Висновки суду

Звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявниці для державної реєстрації смерті батька.

Враховуючи, що заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті батька ( ОСОБА_2 ) у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Старий Крим Кіровського району Автономної Республіки Крим.

Надані суду документи, які видані незаконно створеними органами, хоч і не мають юридичної сили, проте дозволяють встановити фактичні обставини, необхідні для вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що надані заявником докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті її батька на тимчасово окупованій території, у зв`язку із чим вимоги заяви про встановлення факту смерті особи в певний час підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 319 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На підставі ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янський районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер в м.Старий Крим Кіровського району Автономної Республіки Крим.

Допустити негайне виконання рішення (ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

Рішення може бути оскаржено до безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ст. 354 ЦПК України).

Оскарження рішення не зупиняє його виконання (абз. 2 ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи (ч. 5 ст. 317 ЦПК України).

Суддя Л.Л. Зуєвич