Справа № 545/3547/17
Провадження № 2/545/34/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Лисенко І.В.,

з участю адвокатів сторін : Пожидаєва В.О., Ткаченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом та уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 03.04.2019 року після скасування заочного рішення суду від 15.01.2018 року у даній справі ( а. с. 98 108 т. 1 ) звернулася до суду з уточненим позовом до відповідача про розірвання шлюбу ( а. с. 113 117 т.1), мотивуючи тим, що внаслідок знайомства через мережу інтернет з відповідачем та епізодичних побачень з ним під час візитів в Україну, він їй здавався чемним і вихованим та поводився як звичайна доросла людина. Після укладення щлюбу між ними 06.06.2015 року у Центральному ВДРАЦС Полтавського МУЮ, у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , яка є громадянкою України згідно довідки про реєстрацію громадянства № 6124КВ-536-159 від 06.07.2017 року. Після укладення шлюбу вона переїхала до Великої Британії та невдовзі зрозуміла, що відповідач є емоційно нестабільною людиною, страждає на неконтрольовані напади агресії, має алкогольну й наркотичну залежність, інші проблеми із психічним здоров`ям, внаслідок чого вимушений приймати антидепресанти, що підтверджується, листом Southsea Medical Centre від 23.08.2017 р., Southampton University Hospitals NHS Trust від 02.06.2010 p.

Подружнє життя майже від початку спільного сумісного проживання не склалось, бо власного житла відповідач не має і з моменту її переїзду вони жили або в його сестри - ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) за адресою : АДРЕСА_1 ( у соціальному житлі виданому державою для ОСОБА_6 та її трьох дітей, що позбавляє права інших осіб легально проживати в ньому ) або в його матері з вітчимом за адресою : АДРЕСА_2 , доки вони не переїхали за іншою адресою : АДРЕСА_3 , після того, як відповідач побив вітчима.

За даними поліцейської бази даних відповідач має 6 судимостей за 10 епізодів злочинних дій, що були скоєні ним у період з : 2001р. по 2009 р., в тому числі за злочини проти людини у 2009 р., злочини проти житла у 2003 р., крадіжки та споріднені злочини у 2002-2006 р.р., носіння холодної зброї в 2001 р., інші правопорушення у 2004-2006 р., а також напад на сестру та її партнера в 2015р. Також, до відповідача застосовувалось покарання у вигляді попередження за зберігання кокаїну в 2014р., що підтверджується інформацією, наданою поліцією м. Хемпшира згідно витягу. Про всі ці обставини відповідач не розповідав їй та ці обставини вона з`ясувала вже під час перебування у Великій Британії.

В квітні 2017 року відповідача звинуватили в махінаціях з соціальним житлом та виселили із соціального житла. В той час вона вже була вагітна. Тоді він вирішив використати її як безкоштовну сурогатну матір і неодноразово намагався змусити написати відмову від її ще ненародженої дочки, щоб уникнути покарання від влади - якби він був визнаний батьком - одинаком з повного опікою над малолітньою дитиною, його б забезпечили соціальним житлом та допомогою. Вона категорично відмовилася, що призвело до знущань по відношенню не лише до неї, а й до ненародженої доньки : він ґвалтував її, застосовував силу, доводив до істерик, попри те, що знав про її важку вагітність і загрозу для її життя матері та її дитини, що підтверджується відповідними медичними висновками ( копії протоколу УЗ-дослідження, виписки з історії хвороби № 4638 та консультативного висновку спеціаліста від 01.02.2017р.). В той час відповідач неодноразово запитував, де вона хоче бути похована та запевняв, що він не дасть їй життя і спокою та дістане її з-під землі для розправи, якщо поскаржиться на його знущання. До моменту пологів вона мовчала, бо надзвичайно боялась за себе і дитину.

Після народження дитини містер ОСОБА_7 викрав її документи, а також документи дочки, в тому числі й свідоцтво про народження й відмовився їх повертати, в чому сам зізнався поліції, що підтверджується витягом з інформації, наданої поліцією.

З моменту народження дитини він постійно був напідпитку. Його дратував плач дитини, він нічого не робив, щоб її заспокоїти. Не витримуючи плачу ОСОБА_8 , коли та була в нього руках, одного разу він кинув її на ліжко. Вона зрозуміла, що життя під одним дахом з цією людиною ставить в небезпеку не лише її, а й новонароджену доньку, бо він не міг контролювати свої дії, був агресивним.

Завдяки поліції вона з новонародженою дочкою тимчасово перебувала в притулку без грощей та документів. Через надзвичайний стрес, шок і голод в неї зменшилася кількість грудного молока, що негативно вплинуло на новонароджену доньку та вимушена була звернутися до української громади та церкви за допомогою. Українська діаспора, завдяки соціальним мережам та контактам серед членів української громади допомогла оплатити їй та дочці житло, харчуваання, а також купити все необхідне для новонародженої дитини, що підтверджується копіями заяв про підтримку.

Деякий час вона проживала разом з донькою в притулку для жертв домашнього насилля й визнана жертвою домашнього насилля через дії відповідача, що підтверджується листом Bromlеу & Croydon Women's Aid. Їх місцезнаходження було засекречено від відповідача та його родичів. Поліцією їй була видана кнопка безпеки на випадок появи відповідача біля неї та її дитини. Також, в реабілітаційному центрі вона пройшла курс психологічної реабілітації, що підтверджується сертифікатом, оскільки їй діагностували травматичний стрес.

Повернувшись в Україну, вона розпочала з донькою життя з чистого аркуша, бо мають власне житло, дитина має стабільне родинне оточення - дідуся та бабусю, дядька, які її люблять і піклуються про неї, духовний, моральний розвиток. Вона розуміє важливість ролі батька в житті дитини, але за умови, що це здорові стосунки, які не вплинуть токсично на фізичне та психічне здоров`я дитини. Проте, подальше подружнє життя з відповідачем є неможливим з огляду на вказані нею обставини.

Категорично заперечує проти надання строку для примирення, адже після всього, що вона пережила за відносно нетривалий час перебування у Великій Британії, приимирення з відповідачем є абсолютно неможливим. Вважає, що цей процесуальний механізм використовується ним та його адвокатом виключно для затягування судового процесу розірвання шлюбу через те, що одночасно Міністерством юстиції України в інтересах ОСОБА_2 подано позов про повернення дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ( цивільна справа № 552/1759/19 перебуває у провадженні Київського районного суду м. Полтави ). Також, на розгляді Полтавського апеляційного суду знаходиться апеляційна скаргу на ухвалу Полтавського районного суду в цивільній справі № 545/2247/18 за її позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Ст. 24 СК України передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не пускається.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, враховуючи, що на утриманні позивачки є малолітня дитина, позов пред`явлено з дотриманням правил підсудності.

Прохала розірвати між ними шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - ОСОБА_7 .

В судовому засіданні представник позивачки в особі адвоката - Пожидаєва В.О. ( а. с. 53 54 т. 2 ) підтримав уточнені вимоги позивачки про розірвання шлюбу із викладених в заяві підстав, а саме, що відповідач під час шлюбу мав неврівноважену, агресивну, антисуспільну поведінку, внаслідок чого через небезпеку для життя та здоров`я її та дитини, позивачка мала статус жертви домашнього насилля та разом з новонародженою дитиною вимушена була проживати у притулку та в подальшому в реабілітаційному центрі взагалі без будь-яких засобів для існування, та внаслідок її звернень до поліції Великої Британії, української діаспори та церкви, мала тимчасовий прихисток.

Надавши суду легалізовані на даний час належним чином докази, які надавалися вже суду раніше з врахуванням їх статусу на даний час. Категорично заперечивши наданий строк для примирення, оскільки це є не можливим та відповідач формально заявивши дане клопотання суду фактично не приймав заходів для примирення.

Представник відповідача в особі адвоката Ткаченко С.В. ( а. с. 29 35 т. 2 ) визнала по суті уточнені позовні вимоги, але прохала врахувати підстави встановлені постановою Полтавського апеляційного суду від 18.09.2019 року у справі № 552/1759/19. ( за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про визнання незаконним вивезення та утримання на території України малолітньої дитини, повернення малолітньої дитини до місця постійного проживання до Сполученого Королевства Британії та Північної Ірландії ) як причини для розірвання шлюбу.

Сторони в судове засідання жодного разу не з`явилися, належним чином згідно вимог чинного законодавства повідомлялись про дні та години судових засідань по справі через своїх представників, про що є відповідні докази в матеріалах справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по смуті у відсутності не з`явившихся сторін за участю їх представників, які як професійні адвокати належним чином представляють інтереси сторін в суді, по наявним матеріалам справи.

Судом встановлено, що сторони після знайомства в мережі інтернет та короткотермінових побачень по приїзду в Україну відповідача, 06.06.2015 року у Центральному ВДРАЦС Полтавського МУЮ уклали шлюб ( а. с. 8 т. 1 ). Від шлюбу 13.06.2017 року мають дитину - дочку ОСОБА_10 ( а. с. 53 т. 1 ), яка зареєстрована громадянкою України ( а. с. 118 т. 1 ) та на даний час проживає разом із позивачкою. Після реєстрації шлюбу та переїзду позивачки до Великої Британії їй протягом певного часу сумісного проживання через неадекватну поведінку відповідача стало відомо, що відповідач має алкогольну та наркотичну залежність та інші проблеми із психічним здоров`ям, внаслідок чого мав емоційну нестабільність та проявляв неконтрольовані напади агресії по відношенню до неї під час її важкої вагітності та після народження дитини, погрожував її життю, тому вона відчувала постійний надзвичайний стрес, тривогу, небезпеку її життю та дитини. Та дану тривога є документально обґрунтованою випадком викрадення у неї її особистих документів та її дитини. Взагалі протягом тривалого часу в період з 2001 року по квітень 2017 року відповідач вів анти суспільну поведінку, маючи 6 судимостей, що не могло не відобразитись негативно на їх сімейні стосунки та не забезпечив належного побутового рівня проживання їх як сім`ї, бо не мав особистого житла, позивачка разом з новонародженою дитиною опинилася з вини відповідача через небезпечну агресію до неї у вкрай скрутному становищі, мала післяпологові ускладнення із здоров`ям, що негативно вплинуло на фізичний і психологічний стан її та дитини, що підтверджується низкою легалізованих доказів на момент розгляду даної справи, які є не спростованими відповідачем та послугували не тільки підставами незаконного вивезення 04.09.2018 року позивачкою дитини для забезпечення їх нормального існування, уникнення стану постійного стресу і нервової напруги, почуття захищеності з Великої Британії в Державу Україну, а й одночасно призвели до фактичного розпаду сім`ї ( а. с. 44 51, 79 - 142 т. 2 ). Внаслідок створення відповідачем нетерпимої обстановки в сім`ї вказаної позивачкою, то з червня 2017 року сторони проживали окремо та відповідач приїздив до контактного до місцевого контактного Центру Люїшам ( адміністративного району Лондону ) для побачень з дитиною на підставі рішень судів по сімейним справам Великої Британії, що підтверджує наявність серйозних сімейних конфліктів між сторонами, що унеможливлювало сумісне проживання.

Термін для примирення строком на 3 місяці наданий ухвалою суду за клопотанням відповідача позитивних наслідків не дав, так як відповідачем не надано доказів щодо прийняття відповідних заходів для примирення, тому суд вважає дане клопотання формально заявленим ( а. с. 6 7, 12 т. 2 ).

В той час матеріали справи не містять будь-яких доказів негативної поведінки під час шлюбу з боку позивачки.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що уточнені позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню із заявлених частково позивачкою підстав ( крім визнання її жертвою домашнього насилля ) в межах встановлених ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18.09.2020 року ( справа № 552/1759/19 ) з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Ч. 1 ст. 8 «Конвенції про захист прав та основоположних свобод» передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Ч. 3 ст. 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч. 1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Відпровідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм інутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають дія суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаєминий зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів ), які міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів ). Тому, суд враховує і обґрунтовує своє рішення виключно доказами, які надані обома сторонами і містяться в матеріалах справи, в тому числі і наданими в порядку ст. 82 ЦПК України.

Враховуючи, що позивачка категорично заперечує проти подальшого перебування у шлюбі з відповідачем, адже після всіх понесених нею моральних та фізичних страждань, які вона пережила за час спільного проживання з відповідачем, за встановлених судом обставин подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є абсолютно неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, шлюб існує формально.

Керуючись ст. 43, 49, 81, 259, 263 268, 354 ЦПК України, ст. 111 - 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладений 06.06.2015 року в Центральному відділі Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції ( актовий запис № 563 ) розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити - ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко