Справа № 459/1939/19 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/3924/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремета Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Івасюта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Черовоноградського міського суду Львівської області від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення частини коштів, сплачених за обстеження, лікування та навчання дитини, компенсацію моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

15.07.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.10.2019 року, просила стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. заподіяної моральної шкоди, 1/2 частину додаткових витрат, понесених нею на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з її лікуванням та навчанням у сумі 14844, 95 грн, з яких 13934, 95 грн - витрати на лікування; 910, 00 грн - витрати на навчання та харчування.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 2004 року по 2005 рік перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.2012 року відповідача визнано батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає з нею та повністю перебує на її утриманні. Відповідач не цікавиться донькою та не допомагає у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.11.2012 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Вважає, що розмір аліментів, які стягують з відповідача є недостатнім для утримання дитини. Дитина часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невролога з діагнозом «мінімальна мозкова дисфункція на фоні вегето-судинної дистонії зі схильністю до синкопальних станів» та у лікаря-ендокринолога із діагнозом «вузловий зоб». З цього приводу дитина проходить лікування у ЧЦМЛ та відвідує курортно-санаторні заклади, на що потрібно значні кошти. Зазначені витрати вона несе одноособово. В період з 11.11.2017 року по 25.11.2017 року донька проходила курортно-санаторне лікування у санаторії «Женева» в м. Трускавець Львівської області, вартість її лікування (у частці від загальної суми) згідно путівки становить 9 548 грн. В період з 17.06.2018 року по 24.06.2018 року - перебувала на відпочинку у пансіонаті «Велес» в м. Залізний порт, Херсонської області, згідно путівки вартість її відпочинку (у частці від загальної суми) становить 4 200 грн; 27.03.2018 року - проходила обстеження у Загальноукраїнському Спеціалізованому Дитячому Медичному Центрі на предмет можливої наявності ознак патології головного мозку, вартість якого становить 910 грн; 09.06.2018 року дитина знаходилась на огляді у лікаря - невролога через скарги на потемніння в очах, запаморочення та втрату свідомості; 02.07.2018 року, 08.10.2018 року та 31.01.2019 року проходила обстеження у медичному центрі «Інва», загальна вартість якого становить 1 800 грн; з 04.07.2018 року по 16.07.2018 року проходила лікування у неврологічному відділені КМДКЛ у зв`язку із втратою свідомості, під час якого нею було придбано ліків на загальну суму 7 861, 91 грн; 2, 3 та 16 січня 2019 року - проходила обстеження у лікаря - окуліста та лікаря - невролога через скарги на головний біль; 18.01.2019 року дитина проходила комплексне обстеження головного мозку у ПП «АДГ - Діагностика» загальною вартістю 950 грн; 18.04.2019 року - у Центрі збереження зору «Здорові очі», в результаті якого дитині було встановлено діагноз: «Аметропія. Спазм акомодації обох очей», вартість обстеження 2 250 грн; 28.06.2019 року дочка знаходилась на курортно - санаторному лікуванні в ОЛК «Ровесник», вартість якого склала 1 260 грн; 28.02.2018 року нею також було оплачено вартість навчання дочки у школі естетичного виховання на загальну суму 550 грн та оплачено вартість її харчування на загальну суму 360 грн. Тобто, нею (позивачкою) було затрачено додаткові кошти на утримання дитини на загальну суму 29 689, 90 грн, половину з яких просить стягнути в свою користь з відповідача. Крім того, байдужою поведінкою відповідача до потреб дитини, їй була спричинена моральна шкода у вигляді душевних тривог, стресу, переживань та неспокою.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3585 грн. фактично понесених нею додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами - її хворобою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України 185, 56 грн. судового збору.

Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржив представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що, здійснюючи розрахунок понесених нею додаткових витрат на лікування доньки, суд першої інстанції не врахував витрати, пов`язані з перебуванням дитини на лікуванні в санаторії «Женева» у м. Трускавець та в пансіонаті «Велес» в м. Залізний Порт, Голопристанського району Херсонської області. Вважає, що зазначені витрати підтверджені належними та достатніми доказами, а саме копією рахунку-фактури № 9514/1 від 02.11.2017 року про оплату вартості санаторно-курортного лікування в санаторії «Женева», копією путівки № 3 про лікування у пансіонаті «Велес». Крім того, суд першої інстанції не врахував подані нею докази на підтвердження придбання нею ліків на час лікування доньки у КМДКЛ, а також квитанції про оплату навчання дитини у школі естетичного виховання та дійшов необгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині. При встановленні обставин справи, суд не з`ясував спричинення їй відповідачем моральної шкоди, яка полягає у повній байдужості останнього до життя, здоров`я та розвитку доньки. Дії відповідача призводять до наявності постійного душевного неспокою, що призвело до погіршення стану її здоров`я. Вважає, що завдання їй моральної шкоди відповідачем підтверджено належними доказами, а тому позовна вимога про відшкодування такої підлягає до задоволення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина проживає з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.11.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.08.2012 року до повноліття дитини.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18.10.2019 року, яке набрало законної сили 21.03.2019 року, позов ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задоволено, змінено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23.11.2012 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Матеріалами справи також встановлено, що на утриманні позивачки перебуває син від іншого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має хронічні захворювання, у зв`язку з чим протягом 2017-2018 років проводилося її неодноразове медичне обстеження та лікування, та позивачем понесено додаткові витрати.

Встановлено, що з 11.11.2017 року по 25.11.2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила курортно-санаторне лікування у санаторії «Женева» у м. Трускавець.

У період з 17.06.2018 року по 24.06.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на відпочинку у пансіонаті «Велес».

З 04.07.2018 року по 16.07.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилася на лікуванні у Міській дитячій клінічній лікарні через приступ втрати свідомості, що супроводжувався тонічним напруженням м`язів кінцівок.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 11 259,95 грн, як додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що витрати, пов`язані з курортно-санаторним лікуванням у санаторії «Женева», відпочинком у пансіонаті «Велес», придбанням ліків під час лікування у КМДКЛ, навчанням у школі естетичного вихованняне є особливими обставинами, та не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст.185 СК України, а тому правові підстави для їх стягнення з відповідача відсутні. Що стосується стягнення з відповідача 1/2 вартості харчування, що становить 180 грн., такі не пов`язані з особливими обставинами, є звичайними у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України, а тому підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю.

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18), правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, прийнятої в аналогічній справі, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій позивачкою не надано належних доказів на підтвердження необхідності лікування дитини у санаторії «Женева», відпочинку у пансіонаті «Велес», відсутні належні докази про навчання дитини у школі естетичного виховання.

Крім того, позивачкою не доведено понесення нею відповідних додаткових витрат на утримання доньки на зазначену в позові суму, зокрема на придбання ліків під час лікування дитини у КМДКЛ. З наданих позивачкою чеків на придбання ліків неможливо встановити, чи такі придбані на лікування доньки, оскільки в чеках про придбання ліків міститься великий перелік медичних препаратів, а докази про призначення усіх медичних препаратів лікарем у матеріалах відсутні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою, згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи, що позивачкою ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що діями відповідача ОСОБА_3 їй завдано моральну шкоду у виді фізичних, та душевних страждань, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Червноградського міського суду Львівської області від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.12.2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.