Справа № 346/3247/20
Провадження № 2/346/1494/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: Коломийська міська рада, ОСОБА_4 про визнання розпорядження та свідоцтва частково недійсним та права власності на нерухоме майно, -

В С Т АН О В И В:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності їй, ОСОБА_5 ; її дочці- ОСОБА_6 , її матері- ОСОБА_7 та бабі- ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане на підставі розпорядження бюро по приватизації від 21 жовтня 1993 року та записане у реєстрову книгу МБТІ за №4423. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_7 , залишивши заповіт згідно якого все своє майно заповіла їй. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина за заповітом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2020 року вона успадкувала 1/4 частку квартири. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_8 , оскільки свідоцтво про право власності на частку приватизованої квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_8 видано 21 жовтня 1993 року. Розпорядження та свідоцтво про право власності на житло від 21 жовтня 1993 року за №2159 видане органом приватизації житла, в частині належності ОСОБА_8 на праві власності частки спірного житла мають бути визнані частково недійсними та підлягають скасуванню в цій частині, а спірна 1/4 частина квартири передана в спільну сумісну власність осіб, що приватизували квартиру. Оскільки квартира АДРЕСА_1 , належала на праві спільної власності їй, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 то 1/4 частка квартири ОСОБА_8 мала б бути перерозподілена між ними, як співвласниками. Відповідно беручи до уваги, що ОСОБА_7 померла, а вона є її спадкоємцем, ОСОБА_6 в квартирі не проживає, на частку в квартирі не претендує, відповідно право на 1/4 частку квартири зазначає, що слід визнати за нею. Щодо спадкоємців ОСОБА_8 , то оскільки вона не була членом сім`ї ОСОБА_7 , на момент приватизації в квартирі не проживала, незаконно включена в свідоцтво про право власності, відповідно і її спадкоємці не набули права ні на частку в спірній квартирі, ні щодо її спадкування. Просить суд визнати недійсним розпорядження органу приватизації від 21 жовтня 1993 року №2159 в частині передачі ОСОБА_8 у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на заначену квартиру в частині визнання за ОСОБА_8 права власності спільної сумісної власності на вказану квартиру. Визнати за нею право власності на 1/4 частку вказаної квартири.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи провести в їх відсутності.

Представник третьої особи Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час розгляду справи належно повідомлявся.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала повністю, просила розгляд справи провести в її відсутності.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Судом встановлено, що 21 жовтня 1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності : ОСОБА_7 та членам її сім`ї: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 в рівних частках, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 1993 року, що видане на підставі розпорядження бюро по приватизації від 21 жовтня 1993 року (а.с.8). Розпорядженням органу приватизації від 21 жовтня 1993 року №2159 вказану квартиру передано у власність. Однак, до видачі розпорядження і до видачі свідоцтва про право власності на житло, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №14 (а.с.10). Тобто, позовні вимоги в частині визнання недійсними: розпорядження органу приватизації від 21 жовтня 1993 року №2159 в частині передачі ОСОБА_8 в спільну власність квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на житло в частині належності на праві спільної власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 21 жовтня 1993 року є обгрунтованми та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони видані вже після смерті особи - ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, про що 24 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис №122(а.с.9) ОСОБА_7 залишила заповіт посвідчений державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., згідно якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.20)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2020 року ОСОБА_1 успадкувала 1/4 частку квартири після смерті ОСОБА_7 (а.с.14).

Звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 позивачка отримала відмову, оскільки на час смерті ОСОБА_8 була живою її дочка- ОСОБА_7 , крім того, оскільки свідоцтво про право власності на частку приватизованої квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_8 видано 21 жовтня 1993 року,тобто після смерті ОСОБА_8 (а.с.18)

Згідно висновку про оцінку майна від 11 серпня 2020 року вартість житлової трикімнатної квартири, розташованої на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку, загальною площею 71,0 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., кухня площа 8,2 кв.м., становить 200764,00 грн. (а.с.25)

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 повністю є належно обгрунтованими та такими, що підлягають повністю задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1218 ЦК України та керуючись ст.ст. 247 ч.2, 263,264,265,268, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсними: розпорядження органу приватизації від 21 жовтня 1993 року №2159 в частині передачі ОСОБА_8 в спільну власність квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності на житло в частині належності на праві спільної власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 21 жовтня 1993 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителькою АДРЕСА_3 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 18.12.2020 р.

Суддя Махно Н. В.