ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 709/10/20
Провадження № 22-ц/821/1928/20
категорія 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Єльцова В.О.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: (відповідач за зустрічним позовом): Товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1»

відповідач: (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» до ОСОБА_1 про визнання укладеними договорів оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, у складі: головуючого судді Чубай В.В., повний текст виготовлено 07 жовтня 2020 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ТОВ «Силікат-1» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеними договорів оренди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

02 січня 2017 року між сторонами укладено два договори оренди землі на вказані земельні ділянки строком дії на 1 рік. Договори оренди землі були неодноразово продовжені, а саме протягом 2018 та 2019 років.

За цей час ОСОБА_1 виплачено всі належні грошові кошти відповідно до умов договорів, а також надано відповідну продукцію. При цьому відповідач відносно продовження терміну дії договорів оренди землі протягом 2018, 2019 років не заперечував, оскільки в установлений законом строк після закінчення строку їх дії не надіслав позивачу заперечення у їх поновленні, тому останній продовжував користуватися земельними ділянками впродовж вказаного періоду.

Крім того, після закінчення строку дії договорів оренди землі у 2019 році відповідач не надіслав на адресу позивача заперечення щодо їх поновлення.

Водночас, посилаючись на приписи законодавства, позивач вважав, що має право на оренду земельних ділянок відповідача, оскільки йому належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, а тому на адресу відповідача 29 жовтня 2019 року направлено відповідного листа з пропозицією укласти договори оренди земельних ділянок на вигідних для орендодавця умовах, або обміняти їх на інші земельні ділянки з однаковою нормативною грошовою оцінкою, однак останній на нього не відреагував.

За таких обставин, посилаючись на норми ЦК України, ЗК України та Законів України «Про оренду землі» та «Про землеустрій», позивач просив визнати укладеними договори оренди землі щодо земельних ділянок площею 2,4663 га та 2,4664 га, які належать відповідачу, у запропонованій позивачем редакції, та стягнути з відповідача судові витрати.

У лютому 2020 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Силікат-1» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказав, що двічі у 2019 році повідомляв орендаря про своє небажання укладати нові договори та про намір обробляти свої земельні ділянки самостійно

Вказує, що ним на адресу позивача направлено лист з таким же повідомленням 21 січня 2020 року, однак позивач земельні ділянки не повернув, натомість звернувся до суду з позовом.

Враховуючи викладене, посилаючись на приписи ЦК України, ЗК України та Закону України «Про оренду землі», ОСОБА_1 просив усунути перешкоди у користуванні належними йому земельними ділянками шляхом заборони порушувати його право користування та розпорядження належним йому майном, а також стягнути з ТОВ «Силікат-1» судові витрати та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 лютого

2020 року зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року у задоволенні первісного позову ТОВ «Силікат-1» до ОСОБА_1 про визнання укладеними договори оренди відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Силікат-1» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим що, ТОВ «Силікат-1» не довів належними та допустимими доказами порушення відповідачем вимог передбачених ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», щодо звернення протягом одного місяця після закінчення строку договору з листами-повідомленнями про заперечення у поновленні договорів оренди землі, а тому підстави для визнання їх укладеними на новий строк відсутні.

Зустрічний позов до задоволення не підлягає, оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів створення перешкод позивачем відповідачу у користуванні земельними ділянками. Звернення ТОВ «Силікат-1» до суду з первісним позовом про визнання укладеними договорів оренди землі не може бути розцінено судом як порушення права власності відповідача на земельні ділянки чи як створення йому перешкод у його реалізації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ТОВ «Силікат-1»

Представник ТОВ «Силікат-1» подав до Апеляційного суду скаргу, в якій просить рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року скасувати в частині відмовлення у задоволенні первісного позову ТОВ «Силікат-1» до ОСОБА_1 про визнання укладеними договорів оренди та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов в повному обсязі.

В частині зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду в частині відмови в первісному позові є необґрунтоване, оскільки судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, не досліджено та не надано оцінку доказам в повному обсязі, неправильно визначено відповідно до встановлених судом обставин правовідносини, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ТОВ «Силікат-1» володіє (має в оренді) не менше 75% усіх земель масиву, де знаходяться земельні ділянки ОСОБА_1 , а тому Товариство запропонувало або укласти договори оренди вказаних земельних ділянок на вигідних умовах орендодавця, або обміняти дані земельні ділянки на інші земельні ділянки з однаковою нормативною грошовою оцінкою у полі першочергового виділення.

Орендодавець розглядав пропозицію понад установлений законом строк та лише 21.01.2020 року надіслав листа-повідомлення про небажання поновлювати дію Договору оренди земельних ділянок.

Отже, ТОВ «Силікат-1», як орендар, який належним чином виконував свої обов`язки згідно договору оренди, мав переважне право на укладення договору оренди земної про що 23.01.2020 року повідомив орендодавця.

Оскільки ОСОБА_1 , як орендодавець протягом місяця після закінчення строку договорів не надіслав заперечення у поновленні договорів оренди землі, а ТОВ «Силікат-1», як орендар продовжував користуватись вказаними ділянками, договори оренди вважаються укладеними на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені раніше.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Силікат-1», що надійшов від ОСОБА_1 , зазначено, що апеляційна скарга ТОВ «Силікат-1» є не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Зазначено, що з обставин, викладених у позовній заяві, фактично вбачається примусове переукладення вказаного договору, що не відповідає принципам свободи договору та непорушності права приватної власності.

ОСОБА_1 повідомляв про намір не продовжувати дію договору оренди землі від 02 січня 2018 року, укладеного з ТОВ «Силікат-1», як 07.10.2019 року так і 21.11.2019 року, звернувся до орендаря з листом-повідомленням про намір самостійно використовувати земельну ділянку після закінчення строку дії договору, тобто висловив свою волю щодо небажання продовжувати дію укладеного договору, а тому у даному випадку відсутнє волевиявлення орендодавця.

Зазначає, що в наданій суду додатковій угоді, позивач зазначив інші умови, ніж у договорі оренди землі від 02.01.2018 року, зокрема запропоновано збільшити розмір орендної плати. На зміну вказаних умов необхідна згода сторін, що узгоджується зі змістом ч.4 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», тоді як між сторонами така згода не була досягнута.

Отже, ОСОБА_1 до закінчення строку дії укладених з ТОВ «Силікат-1» договорів оренди землі виявив свою волю не продовжувати строк їхньої дії, тобто, повідомив, що заперечує щодо продовження (переукладення) угод, а тому відсутні підстави для поновлення зазначених договорів на той самий строк та з іншими умовами, жодних перешкод для раціонального використання земельних ділянок, які перебувають в користуванні апелянта не існує, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_1 є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4663 га, кадастровий номер :04:000:0382, та площею 2,4664 га, кадастровий номер :04:000:0383, що підтверджується копіями інформаційних довідок з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 4 грудня 2019 року (а.с. 23, 24).

Між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_1 виникли договірні відносини відносно вказаних земельних ділянок, що підтверджується:

копіями угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20 грудня 2013 року (а.с. 15-16),

копією договору оренди землі № 16 від 2 січня 2017 року (а.с. 17-18),

копією договору оренди землі від 2 січня 2018 року (а.с. 19-20),

витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13 травня 2014 року № 21570082, № 21570130 (а.с. 21, 22).

На виконання умов договорів оренди землі ТОВ «Силікат-1» сплачено відповідачу грошові кошти та видано сільськогосподарську продукцію, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1 від 25 квітня 2019 року (а.с. 30), від 22 серпня 2019 року (а.с. 32), від 4 квітня 2018 року (а.с. 36), від 20 грудня 2018 року (а.с. 38), від 11 квітня 2017 року (а.с. 45 на звороті); від 8 грудня 2017 року (а.с. 46 на звороті), відомостей про виплату коштів (а.с. 31, 33, 37, 39, 45, 46), видаткових накладних від 29 серпня 2019 року № РН-29089-01, від 30 червня 2019 року № РН-30069-04, від 31 серпня 2019 року № РН-31088-04, від 31 липня 2018 року № РН-31078-03, від 31 жовтня 2017 року № РН-31107-02, від 27 листопада 2017 року № РН-27117-01, від 31 серпня 2017 року № РН-31087-02, а також відомостями про видачу сільськогосподарської продукції (а.с. 34, 35, 40, 41, 42, 43, 44).

Згідно з п. 8 договорів оренди землі від 02 січня 2018 року вказаних земельних ділянок, їх укладено терміном на 2 роки (а.с. 82-83, 84-85).

Оскільки строк дії договорів оренди землі від 02 січня 2018 року закінчувався 02 січня 2020 року ОСОБА_1 07 жовтня 2019 року направлено на адресу позивача лист-повідомлення, в якому останній повідомляв, що не бажає поновлювати дію договору оренди землі по закінченні його терміну дії, оскільки мав намір використовувати належні йому на праві власності земельні ділянки на власний розсуд (а.с. 86). Вказаний лист отримано позивачем 09 жовтня 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87).

ТОВ «Силікат-1» 29 жовтня 2019 року підготував листа на адресу відповідача з пропозицією укласти договори оренди його земельних ділянок, з можливістю у разі незгоди укласти договори міни (бартеру) на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різницею між нормативною грошовою оцінкою, що становить не більше 10% у полі першочергового виділення.

Свою позицію ТОВ «Силікат-1» обґрунтовував, зокрема нормами ст. 8-2 Закону України «Про оренду землі», оскільки є володільцем істотної частини масиву земель сільськогосподарського призначення, тобто не менше як 75%, а відтак землекористувачем, якому належить право користування (оренди, емфітевзису) земельними ділянками, розташованими у масиві земель сільськогосподарського призначення (а.с. 107-108).

Вказаний лист відповідач отримав 08 листопада 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 108).

Як доказ володіння істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення позивачем подано копію довідки відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 10 березня 2020 року № 27-23-0.350-104/113-20, відповідно до якої відсоток масиву земель, в якому зокрема знаходяться і дві земельні ділянки відповідача, що перебувають в оренді позивача, становить 74,87% (а.с. 128).

ОСОБА_1 у листі від 21 листопада 2019 року звернувся до ТОВ «Силікат-1» з проханням утриматись від будь-яких польових робіт на його земельних ділянках, оскільки з початку 2020 року він мав намір обробляти їх самостійно, а тому пропозиції, викладені позивачем у листі від 29 жовтня 2019 року, ним відхилено (а.с. 88).

Вказаний лист позивач отримав 28 листопада 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87).

В подальшому сторони обмінялися відповідними листами, зокрема відповідач у листі-повідомленні від 21 січня 2020 року повідомив про небажання поновлювати дії договорів оренди землі на новий строк (а.с. 70), а позивач навів у своєму листі від 23 січня 2020 року обставини, що змусили його звернутися з вказаним позовом до суду (а.с. 105).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Силікат-1» підлягає до відхилення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині первісних вимог ТОВ «Силікат-1» до ОСОБА_1 про визнання укладеними договорів оренди.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Отже, між сторонами виникли договірні відносини відносно вказаних земельних ділянок, що підтверджується копіями угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі від 20 грудня 2013 року (а.с. 15-16), копією договору оренди землі № 16 від 2 січня 2017 року (а.с. 17-18), копією договору оренди землі від 2 січня 2018 року (а.с. 19-20), а також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 13 травня 2014 року №№ 21570082, 21570130 (а.с. 21, 22).

Відповідно до п. 8 договорів оренди землі від 2 січня 2018 року вказаних земельних ділянок, їх укладено терміном на 2 роки (а.с. 82-83, 84-85). Тобто дія договорів оренди земельних ділянок до 02 січня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 07 жовтня 2019 року направлено на адресу ТОВ «Силікат-1» лист-повідомлення, в якому ОСОБА_1 повідомляв, що не бажає поновлювати дію договору оренди землі по закінченні його терміну дії, оскільки мав намір використовувати належні йому на праві власності земельні ділянки на власний розсуд (а.с. 86). Даний лист отримано ТОВ «Силікат-1» 09 жовтня 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87).

Позивач 29 жовтня 2019 року направив листа на адресу ОСОБА_1 з пропозицією укласти договори оренди його земельних ділянок, з можливістю у разі незгоди укласти договори міни (бартеру) на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різницею між нормативною грошовою оцінкою, що становить не більше 10% у полі першочергового виділення. Свою позицію позивач обґрунтовував, зокрема нормами ст. 8-2 Закону України «Про оренду землі», оскільки є володільцем істотної частини масиву земель сільськогосподарського призначення, тобто не менше як 75%, а відтак землекористувачем, якому належить право користування (оренди, емфітевзису) земельними ділянками, розташованими у масиві земель сільськогосподарського призначення (а.с. 107-108).

Як доказ володіння істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення позивачем подано копію довідки відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 10 березня 2020 року № 27-23-0.350-104/113-20, відповідно до якої відсоток масиву земель, в якому зокрема знаходяться і дві земельні ділянки відповідача, що перебувають в оренді позивача, становить 74,87% (а.с. 128).

ОСОБА_1 у листі від 21 листопада 2019 року звернувся до ТОВ «Силікат-1» з проханням утриматись від будь-яких польових робіт на його земельних ділянках, оскільки з початку 2020 року він мав намір обробляти їх самостійно, а тому пропозиції, викладені позивачем у листі від 29 жовтня 2019 року, ним відхилено (а.с. 88). Вказаний лист позивач отримав 28 листопада 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87).

ОСОБА_1 у листі-повідомленні від 21 січня 2020 року повідомив ТОВ «Силікат-1» про небажання поновлювати дії договорів оренди землі на новий строк (а.с. 70).

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 Закону України «Про оренду землі» особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи.

Апелянт, вказуючи на наявність підстав для визнання договорів оренди землі укладеними, зазначав обставини, які є підставою для поновлення договорів оренди, відповідно до положень ч. 3 ст. 82, а також за ч. 1 і за ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов`язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Доводи ТОВ «Силікат-1» про те, що Товариство не отримувало повідомлення ОСОБА_1 про небажання поновлювати договори оренди є безпідставними, оскільки з матеріалів справи чітко вбачається своєчасне звернення ОСОБА_1 до ТОВ «Силікат-1» із листами-повідомленнями про небажання поновлювати договори оренди землі (а.с. 64, 65, 70).

Крім того, Товариство не надало доказів які б спростували доводи ОСОБА_1 про те, що останній неодноразово направляв позивачу заяву про небажання поновлювати договори оренди землі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення ОСОБА_1 вимог передбачених ст. 33 Закону України «Про оренду землі», щодо звернення протягом одного місяця після закінчення строку договору з листами-повідомленнями про заперечення у поновленні договорів оренди землі, а тому підстави для визнання їх укладеними на новий строк - відсутні.

Доводи апелянта про наявність підстав для визнання укладеними договорів оренди землі відповідно до вимог ст. 82 Закону України «Про оренду землі» є безпідставними, оскільки ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не доведено належними доказами, що внаслідок черезсмужжя невикористання земельних ділянок відповідача створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні ТОВ «Силікат-1».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для задоволення первісного позову з огляду на вимоги

ст. 82 Закону України «Про оренду землі» також відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» до ОСОБА_1 про визнання укладеними договорів оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

В.О. Єльцов