РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2020 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2019 року о 10 год. 40 хв. у Закарпатській області, с. Біла Церква, вул. Київська, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renayt Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Сума завданих матеріальних збитків складає 47 398(сорок сім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 26 коп. Вартість проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №368 становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2019 року у справі №465/5655/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Внаслідок винних дій відповідача транспортному засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач, завдано механічні пошкодження. Станом на дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renayt Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована. Позивач звернувся до страхової компанії про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, однак жодних виплат не отримав. Просить позов задовольнити, відшкодувати йому суму завданих збитків, а також витрати, пов`язані із завданою позивачу моральною шкодою у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 20.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач 17.04.2020 року подав відзив на позовну заяву. З відзиву вбачається, що відповідно до матеріалів страхового полісу серії АО №0123041страховиком відповідача було Товариство з додатковою відповідальністю «СК «Київ РЕ». А страховий ліміт становив 100 000,00 грн. Стверджує, що саме на страховика ТДВ «СК «Київ РЕ» покладений обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду у межах суми страхового відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позову.

До суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву 12.05.2020 року. Зазначає, що страхову виплату на ремонт автомобіля у результаті ДТП повинен відшкодувати страховик відповідача. Однак, жодних виплат не здійснювалось. З огляду на зазначене, відзив заперечує, та просить задовольнити позов у повному обсязі.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що необхідно задовольнити позов частково.

16.07.2019 року о 10 год. 40 хв. у Закарпатській області, с. Біла Церква, вул. Київська ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renayt Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно полісу №АО/0123041 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renayt Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач, на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ».

Відповідно до відповіді МТСБУ на звернення ОСОБА_1 щодо невиконання ТДВ «СК «Київ РЕ» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначається, що МТСБУ не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено. МТСБУ виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом або ліквідований. На даний час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ТДВ «СК «Київ РЕ» чи визнання вказаної страхової компанії банкрутом.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №368, проведеного ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 від 25.12.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП становить 47 398 (сорок сім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 26 коп.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера від 25.12.2019 року вартість виконаних робіт з оцінки вартості матеріального збитку становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормативно - правовим актом, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.6 цього закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до абзацу 2 п.4 постанови Пленуму, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Таким чином, за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього відповідача.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки позивачем не доведено факт спричинення відповідачем моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідь Моторного (транспортного) страхового бюро України від 02.08.2019 року №3.1-04/24492 щодо справи №60355 є підтвердженням факту звернення ОСОБА_1 до страхової компанії ТДВ «СК «Київ РЕ» щодо відшкодування завданої йому шкоди внаслідок страхового випадку.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 3, 10, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 279 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН: НОМЕР_3 ) майнову шкоду в розмірі 47 398(сорок сім тисяч триста дев`яносто вісім) гривень 26 коп., 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН: НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 841 (вісімсот сорок одна) гривня 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІПН: НОМЕР_3 );

Відповідач : ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Мартьянова С.М.