Справа № 645/83/20
Провадження № 2/645/673/20
РІШЕННЯ

іменем України

24 грудня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Бондарєвої І.В., при секретарі Проневич Д.О., за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської медичної академії післядипломної освіти до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування витрат на утримання будинку, територій та житлово-комунальних послуг в розмірі 44848,91 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач зазначив, що між позивачем - Харківською медичною академією післядипломної освіти та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Контракт № 3347 на тимчасове проживання у гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти від 31.07.2008 р., строком з 01.05.2008 р. до 01.05.2015 року. Згідно положень статті 1 Контракту, позивач надав відповідачу та його родині у складі трьох осіб, а саме дружині ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 , в строкове платне користування квартиру АДРЕСА_1 , який знаходиться на балансі Харківської медичної академії післядипломної освіти. Положеннями п 2.2.4 Контракту передбачено, що відповідач зобов`язаний не пізніше 25-го числа кожного наступного місяця вносити плату за проживання в гуртожитку, яка враховує в собі витрати на утримання будинку й територій та житлово комунальні послуги. Згідно п 2.1.2 відповідач в свою чергу має прав користуватись комунальними послугами, приміщеннями побутового призначення, обладнанням, інвентарем тощо. Позивач згідно п 3.2.1 зобов`язується надати в тимчасове користування для тимчасового проживання житлове приміщення в гуртожитку. Згідно з п 3.2.2 надати наймачу комунальні послуги. В зв`язку з порушенням умов Контракту зокрема несплати за нараховані використані комунальні послуги позивач звертався з заявою про видачу судового наказу до Фрунзенського районного суду, однак ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.04.2019 справа № 645/2148/19 відмовлено у видачі судового наказу. Станом на 01.12.2019 року відповідач не укладав договір на тимчасове проживання в гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти та відповідно про сплату за наданні послуги витрати на утримання будинку й територій та житлово - комунальні послуги з відповідачем , що є порушенням норм чинного законодавства. У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 не виконує свого обов`язку щодо укладання договору, між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Позивач виконав свої зобов`язання за Контрактом, надав житлову площу та позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами. Свої зобов`язання за Контрактом відповідач порушив та має заборгованість у розмірі 44848,91 грн., нараховану за період 01.12.2016 по 01.12.2019 рік.

02.03.2020 р. та 04.03.2020 р. від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. В обгрунтування відзиву зазначив, що позивач не надав суду будь яких доказів

про те, яке взагалі він має відношення до будинку АДРЕСА_2 . Позивач не надав правовстановлюючих документів на гуртожиток. З позовної заяви не вбачається статус будинку, якщо це гуртожиток, то на підставі чого, а тому позов не може бути задоволеним. Позивач зобов`язаний надати суду договір найму на житлове приміщення, укладеного на підставі ордера як того вимагає діюче законодавство, та Постанова Кабінету Міністрів України № 498 від 20.06.2018, якою затверджено «Примірне положення про користування гуртожитками». В позивача взагалі відсутній договір про надання житлово- комунальних послуг, який має бути укладений з відповідачем, відповідно до вимог ст.19 ч. 1 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» за № 1875- IV від 24.06.04 року, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг вказує на відсутність правових підстав стверджувати про наявність правових відносин, в тому числі і про наявність заборгованості. Позивач не надав суду доказів того, в якій саме квартирі проживає відповідач, який склад сім`ї, якою жилою площею він користується, а тому, позов не обгрунтований і не підлягає задоволенню. Позивач безпідставно посилається на норми ЖК та ЦК України, але при цьому не зазначає, в якому це законі передбачається. Контракт на житлову площу в будинку державного житлового фонду, тому що контракт - це власна фантазія позивача. Позивач в контракті та позові зазначає, що житлово-комунальні послуги надаються не на підставі економічно-обґрунтованих цінах та тарифах, а на фактичних затратах, які він встановлює не за законом, а на свій розсуд, всупереч вимогам ч. 2,3 ст. 31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ч. 3 ст. 66 ЖК України. Також зазначає, що ректор ХМАПО не є керівником, а відповідач, та решта мешканців гуртожитку не є його підлеглими, а тому не має права своїми наказами регулювати та встановлювати відносини стосовно житлово-комунальних послуг. В своїх зверненнях, вимогах, як в особистих так і в колективних, мешканці гуртожитку звертали увагу ректора на недопустимість відносин в межах його наказів. Всі мешканці гуртожитку в своїх вимогах наполягали на необхідність привести їхні відносини відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» за № 1875- IV від 24.06.04 року, та за № 2189Л/ІІ від 09.11.17 року, який вступив в дію з травня 2019 року, але ректор ХМАПО вважає відповідача та мешканців гуртожитку своїми підлеглими, а розмір житлово-комунальних платежів установлює на свій розсуд шляхом наказів, в порушення вимог ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - а саме, позивач має надавати житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, тому що відповідно до вимог 4.1 ст.19 цього ж закону відносини між позивачем та відповідачем в сфері житлово-комунальних відносин мають здійснюватися «виключно на договірних засадах». Надані суду накази ректора свідчать про те, що позивач в порушення вимог ч.5 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» збільшує розмір вартості, житлово-комунальних, послуг в односторонньому порядку, без обґрунтування причин та без посилання на погодження місцевих органів самоврядування. Відповідач зобов`язаний здійснювати оплату щомісячно, але відповідно до вимог ст. 32 ч. 1 та 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до умов договору, а розмір оплати розраховується виходячи з розміру затверджених цін (тарифів), які затверджені, не позивачем в приказах, а відповідно до вимог ст.31 ч. 1-3 цього ж закону. Таким чином відповідач вважає, що позивач позбавляє його як і всіх мешканців гуртожитку можливості на законних підставах здійснювати платежі за житлово- комунальні послуги. Відповідач, як і всі мешканці гуртожитку, зверталися до позивача з вимогами про надання їм на підставі ч.1 п.2 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04 року та п.10 ч.1 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9.11.17 року, повну інформацію про житлово-комунальні послуги, про структуру цін (тарифів), про їх розподіл між споживачами, тому що в будинку є інші споживачі, крім мешканців гуртожитку. Письмові вимоги жильців гуртожитку, починаючи з 2009 року залишаються без відповіді, тому що економічно-обґрунтованих та затверджених відповідно до вимог цього закону тарифів, в позивача не існує, крім наказів, в яких не розрахунки, а адміністративне свавілля. Позивач наполягає на стягненні заборгованості, але в позовній заяві не має детального розрахунку на підставі економічно-обґрунтованих та затверджених цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги. Для того, щоб здійснити розрахунок заборгованості, позивач зобов`язаний, суду надати, економічно-обґрунтовані. тарифи, (ціни.) на підставі показників і норм, які встановлені державними органами, а також рішення місцевого органу самоврядування про затвердження економічно- обґрунтованих цін (тарифів) відповідно до ч.1. ст.10 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» №2189-//ІІ. Позивач, посилаючись на ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від

24.06.04 року, стверджує, що відповідач зобов`язаний, укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово- комунальні послуги в строки, встановлені договором, але це не так, норма зазначеної статті встановлює обов`язки та права позивача, а саме позивач розробляє і подає на затвердження розрахунки щодо рівня цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги в органи місцевого самоврядування. Позивач зобов`язаний підготувати та укласти зі споживачами договір про надання житлово-комунальних послуг згідно із типовим договором, а відповідач зобов`язаний укласти договір, але підготовлений виконавцем, тобто позивачем.

У зв`язку з наведеним просить суд відмовити у задоволені позовних вимог (а.с44-49,73-84).

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Пояснив суду, що на час вселення ОСОБА_3 не був працівником ХМАПО. Після сплину строку контракту 01.05.2009 р. відповідач продовжує жити у гуртожитку разом з дружиною та донькою, в тій же кімнаті Відповідач переробив інше приміщення гуртожитку та використовує його як власний санвузол. Він користується холодною воду та електроенергією, яка постачається централізовано, встановивши лічильник електроенергії та холодної води. Крім того, відповідач встановив бойлер для підігріву холодної води. Суми оплат відповідача, вказані у розрахунку позивача, є вірними.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2008 р. між Харківською медичною академією післядипломної освіти та ОСОБА_3 було укладено Контракт № 3347 на тимчасове проживання у кімнаті №224 гуртожитку №1 Харківської медичної академії післядипломної освіти за адресою: м.Харків, Салтівське Шосе, б.268, строком з 01.05.2008 р. до 01.05.2009 рік. (а.с.7)

Так, згідно положень ст. 1 Контракту, позивач надав житло відповідачу та його родині у складі трьох осіб, а саме дружини ОСОБА_4 , доньки ОСОБА_5 .

Позивач, згідно п 3.2.1 Контракту, зобов`язується надати відповідачеві у тимчасове користування для тимчасового проживання житлове приміщення в гуртожитку та згідно з п 3.2.2 Контракту, надати наймачу комунальні послуги.

Згідно п 2.1.2 Контракту, відповідач, в свою чергу, має прав користуватись комунальними послугами, приміщеннями побутового призначення, обладнанням, інвентарем гуртожитку за умови підписання акту прийому-передачі.

Плата за проживання у гуртожитку розраховується, виходячи із собівартості утримання 1 кв.м. площі, яку займає Наймач, фактичних витрат за спожиті енергоносії та інші комунальні послуги у відповідності до показників приладів обліку, встановлених у будівлі гуртожитку ( п.4.1 Контракту).

Положеннями п 4.2, 4.3 Контракту передбачено, що відповідач зобов`язаний не пізніше 25-го числа кожного наступного місяця вносити плату за проживання в гуртожитку, яка враховує в собі витрати на утримання будинку й територій та житлово комунальні послуги. Розмір плати за проживання може бути змінений у випадку зміни цін, індексу інфляції та в інших випадках, передбачених законодавством України, а також у зв`язку із збільшенням витрат, пов`язаних з у триманням гуртожитку.

Будівля за вказаною адресою знаходиться на балансі ХМАПО та є гуртожитком, призначеним для проживання студентів, учнів, а також інших осіб у період навчання, що підтверджується висновком експертного оціночно-будівельного дослідження № 10234 від 18.06.2018 р.

Згідно висновку експертного дослідження № 18 від 22.02.2019 р., калькуляція вартості 1 кв.м. за послуги з утримання гуртожитків, прибудинкової території гуртожитку №1 з 03.05.2018 р.

в частині розрахунку для інших категорій громадян, які проживають за контрактом та займають одне ліжко-місце, підтверджується в сумі 13,96 грн./1 кв.м. на місяць.

Згідно наданих позивачем даних про рух коштів на відшкодування витрат на утримання будинку, при будинкової території та комунальних послуг (а.с.13-14), за період з 01.12.2016 р. по 01.11.2019 р. сума заборгованості відповідача становить 52826,45 грн. (1203,44 + 14155,39 + 15690,26 + 21777,36).

Крім того, позивачем до загальної заборгованості включена сума боргу у розмірі 4390,70 грн., період виникнення якої у розрахунку не зазначений, проте є підстави вважати, що вказана сума виникла до 01.12.2016 р., тобто поза межами позовної давності.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач не виконує свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг, відповідно до умов Контракту від 05.08.2011 р.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку)

Відповідно до ст. 67 ЖК України, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно положень ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України № 2189-УІІІ передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово- комунальні послуги», відповідно до яких власник або споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

На час розгляду даної справи між сторонами не укладений договір на тимчасове проживання в гуртожитку Харківської медичної академії післядипломної освіти та, відповідно, про сплату за наданні послуги витрати на утримання будинку і прибудинкової територій та житлово - комунальних послуг, проте фактично відповідач ОСОБА_3 проживає у гуртожитку, користується послугами водопостачання, водовідведення, електропостачання, тощо, таким чином,

між сторонами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору.

Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Харківської медичної академії післядипломної освіти надавало послуги з утримання будинків та територій, а відповідач їх отримував, не надавши суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання Харківською медичною академією післядипломної освіти своїх обов`язків, передбачених договором.

Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством-Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідач плату за надані послуги у встановленому порядку тривалий час не вносить, що ним не спростовується.

Суд вважає, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих послуг.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Даних про відмову відповідача від отримання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та житлово-комунальних послуг, які надає позивач, або про отримання таких послуг неналежної якості, - матеріали справи не містять. Зустрічних вимог ОСОБА_3 не заявляв, власного розрахунку вартості наданих послуг суду не надав.

Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати вартість вказаних послуг.

З огляду на встановлені обставини суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Харківської медичної академії післядипломної освіти в межах заявлених позовних вимог та стягує з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2016 р. по 30.11.2019 р. у розмірі 44848 грн.91 коп.

Посилання відповідача на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 18.10.2013 р. у справі № 2033/3817/12 як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає неспроможними, оскільки ОСОБА_3 не був учасником вказаної справи.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись, ст. ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 133, 141, 263, 264 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської медичної академії післядипломної освіти заборгованість з утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2016 р. по 30.11.2019 р. у розмірі 44848 (сорок чотири тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 91коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківської медичної академії післядипломної освіти судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з для отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо позивача: Харківська медична академія післядипломної освіти, код ЄРДПОУ 01896872, місце знаходження: м.Харків, вул. Амосова, 56.

Відомості щодо відповідача: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 29.12.2020 року.

Головуючий - суддя