Справа № 642/6712/19
Повадження № 2-о/638/35/20
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю секретаря Кордіварової А.С.,

представника заінтересованої особи Джанджгаву О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління ДМС у Харківській області про встановлення факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території України,

встановив:

26.09.2019 заявник звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що він народився народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Москва, де до 1985 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати заявника- ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим за заявою моєї тітки - ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Кіровської Ради народних депутатів від 12.06.1985р. №25/3-14 «Про опіку над неповнолітнім ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » вирішено призначити опікуном ОСОБА_4 .

Враховуючи, що ОСОБА_4 разом із чоловіком та дочкою проживала за адресою: АДРЕСА_2 році заявник переїхав до неї на постійне місце проживання до м. Харкова, де мешкав разом з ОСОБА_4 та її родиною за вищевказаною адресою до закінчення університету, тобто з 1985 до 1998 року.

З 1985 по 1992 рік навчався у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №62 Харківської міської ради Харківської області і закінчив її, отримавши 15.06.1992 року атестат про середню освіту №06833. Наказом №0210-05/001 від 01.09.1992 року я, ОСОБА_1 , був зарахований студентом першого курсу денного відділення фізико-технічного факультету. а спеціальністю «нові галузі фізики» Харківського державного університету імені В.Н.Каразіна. В період навчання у Харківському державному університеті на фізико-технічному факультеті пройшов повний курс воєнної підготовки по військовій спеціальності «Застосування підрозділів і частин космічного зв`язку», ОСОБА_5 і здав по ній 15.07.1996 року встановлені екзамени. З метою отримання громадянства України, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, його представником було подано заяву про розгляд справи без представника та заявника, просили заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи, ОСОБА_6 у судовому засіданні звернула увагу суду на невідповідність по-батькові заявника, вказану у заява із зазначеним по-батькові у офіційному перекладі паспорту.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України" - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Підпунктами а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Згідно зі ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту № НОМЕР_2 , що виданий 22.02.2013, де російською заявник зазначений як « ОСОБА_1 » народився у м. Москва, що також підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане 18.02.1975 р.

Рішенням виконавчого комітету Кіровської Ради народних депутатів віл 12.06.1985р. №25/3-14 «Про опіку над неповнолітнім ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » вирішено призначити опікуном ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 разом із чоловіком та дочкою проживала за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується посвідченням, долученим до матеріалів справи, куди переїхав жити заявник.

З 1985 по 1992 рік заявник навчався у Харківській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №62 Харківської міської ради Харківської області і закінчив її, отримавши 15.06.1992 року атестат про середню освіту №06833. Дана обставина підтверджується довідкою Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №62 Харківської міської ради Харківської області віл 18.07.2019 №164 та атестатом про середню освіту, реєстраційний № НОМЕР_4 , виданий 15 липня 1992 року.

Наказом №0210-05/001 від 01.09.1992 року, ОСОБА_1 , був зарахований студентом першого курсу денного відділення фізико-технічного факультету за спеціальністю «нові галузі фізики» Харківського державного університету імені О.М. Горького (ХДУ).

Згідно з наказом №0210-05/307 від 05.03.1998 1992р. закінчив Харківський державний університет. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 24.02.1998 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію спеціаліста інженер-фізик і 2 березня 1998 року був виданий диплом спеціаліста за номером НОМЕР_5 , реєстраційний №24. Дані обставини підтверджується архівною довідкою Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна від 01.09.2019р. №0111-21-355 та дипломом спеціаліста НОМЕР_5 .

В період навчання у Харківському державному університеті на фізико-технічному факультеті пройшов повний курс воєнної підготовки по військовій спеціальності «Застосування підрозділів і частин космічного зв`язку», ОСОБА_5 і здав по ній 15.07.1996 року встановлені екзамени. Дана обставина підтверджується довідкою Харківського військового університету від 20.07.1996р. №8/137.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , заявник проживав в місті Харкові з 1985 року, закінчив школу і університет у Харкові, та наприкінці 1998 року поїхав до Москви, тому що померла його бабуся, тому що необхідно було оформити документи на квартиру.

Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 Цивільного процесуального кодексу України та з урахуванням положення частини другої статті 264 Цивільного процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , що виданий 22.02.2013, прізвище, ім`я, по-батькові російською зазначено « ОСОБА_1 ».

Згідно з офіційним перекладом паспорту, наданим заявником, прізвище, ім`я, по-батькові заявника перекладається як « ОСОБА_1 ».

В той час як у прохальній частині заяви, заявник просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 .

З наведеного вбачається, що вимоги заявника про встановлення факту постійного проживання не підтверджені належними доказами, оскільки по-батькові заявника в вимогах заяви, не співпадає з по-батькові, яке зазначене в офіційному перекладі паспорту на українську, тому з цих підстав заяву слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 265, 315-319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління ДМС у Харківській області про встановлення факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території України залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.М. Цвіра

Повний текст рішення складено 18 грудня 2020 року.