Провадження № 2/234/77/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

при секретарі Пагуліч Д.Г.

за участю представника відповідача Білинової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 12.10.2018р звернувся до суду з дійсним позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить стягнути на його ( ОСОБА_1 ) користь з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі ТДВ СК «Альфа-Гарант») несплачене страхове відшкодування в сумі 39302,14грн та судовий збір в сумі 704,80грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 грудня 2017 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася у м.Краматорськ по вул.Дружби, його ( ОСОБА_1 ) автомобіль HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав технічних пошкоджень. Винуватим у ДТП 28.12.2017р є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу №АК- від 26.05.2017р. З посиланням на ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що при настанні страхового випадку страховик, тобто Відповідач, відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Вказує, що на вимогу ст.33 вищезазначеного Закону він ( ОСОБА_1 ) повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про страховий випадок, та в свою чергу виконав всі обов`язки, які передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, 10.01.2018р надано заяву про страхове відшкодування, зі всіма документами, що вимагалися, у зв`язку з чим станом на 10.10.2018р відповідач здійснив виплати на його ( ОСОБА_1 ) картковий рахунок страхового відшкодування у розмірі 44 332,04грн. Після незалежної оцінки матеріальної шкоди внаслідок ДТП, згідно звіту про оцінку №18-49 від 30.03.2018р, виявилось, що величина матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП складає 83634,18грн. Вказує, що з розміром сплаченого страхового відшкодування він не згоден, та вважає задовільною сумою 83634,18грн і з цього приводу він ( ОСОБА_1 ) 05.07.2017р на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» направив заяву про перерахунок суми страхового відшкодування.

Просить стягнути з відповідача на його ( ОСОБА_1 ) користь несплачене страхове відшкодування в сумі 39 302,14 грн, а також судовий збір в сумі 704,80грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В судове засідання, призначене на 30.11.2020, позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні не визнавала позовні вимоги ОСОБА_1 й вважає їх незаконними та необґрунтованими з огляду на наступне. Так, вказує, що відносини, що склалися між сторонами у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за полісом №АК/3879404 врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна (шкоди) проводиться суб`єктом оцінювання, який має ліцензію Фонду державного майна України у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р №142/5/2092 (надалі - Методики). Звертає увагу, що позивач був присутній при огляді пошкодженого транспортного засобу і своїм підписом підтвердив обсяг і перелік пошкоджень, зазначених у Протоколі огляду. Згідно Розрахунку №67-0/38/2 від 21.04.2018р, складеного аварійним комісаром, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу і становить 46 554,82 грн з урахуванням ПДВ та 38 795,68 грн без урахуванням ПДВ. Також, вказує, що відповідно до ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка, відповідно до полісу АК/3 879404 становить 2000грн. Таким чином, страхове відшкодування становить: 46 554,82грн (оцінена шкода) - 2000грн (франшиза) = 44554,82грн. Вважає, саме цю суму справедливим розміром страхового відшкодування за полісом АК/3879404, визначеним у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і вона (ця сума) була сплачена позивачу. Зазначила, що ОСОБА_1 в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо порядку або строків виплати страхового відшкодування. Позивач не вірно вказує суму страхового відшкодування, яку сплатило ТДВ СК «Альфа-Гарант», це 44554,82грн (5167,80 + 7759,14 + 31627,88). З розрахунку ціни позову вбачається, що позивачем проігнорована ст.12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не врахована сума франшизи, яка відповідно до полісу становить 2000грн. Вказує, що позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог, надає висновок №18-49, в якому визначено розмір збитку більший ніж у Розрахунку №67-D/38/2, складеному аварійним комісаром. Проте висновок №18-49 не може спростувати Розрахунок №67-D/38/2, оскільки, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009р «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу" (4038-12), і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Тобто, висновок на який посилається позивач не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п.17. Постанови пленуму ВСУ №5 від 12.06.2009р, які могли би спростувати Розрахунок №67-D/38/2, складений аварійним комісаром, та на підставі якого ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок страхового відшкодування. Що стосується даного висновку, звертає увагу суду на те, що у ремонтній калькуляції Висновку позивача введено всі ціни на деталі вручну (ціни позначені зірочкою - *), однак не вказані джерела, з яких ці ціни взяті, що підтверджує факт завищення цін і порушує положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (п.п.4.4 та 8 Методики). Також, вказує, що у Висновку врахований ряд ремонтних робіт щодо деталей, які не були пошкоджені під час ДТП. Відповідно до п.4.4. Методики, передбачено, що обов`язково у звіті автотоварознавця мають бути фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки, тобто обов`язкова фотофіксація всіх пошкоджень транспортного засобу. Зазначає, що висновок позивача сформовано та розраховано через три місяці після ДТП. Однак нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою передбачено, що матеріальний збиток має бути розрахований по цінах на регламентні роботи, матеріали та запасні частини, які підлягають заміні при проведенні ремонту, у найближчому діапазоні після ДТП. Звертає увагу суду, що в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.04.2017р по справі №638/3311/14-ц та від 15.06.2016р по справі №645/6511/15-ц зазначено, що з висновками суду повністю не можна погодитись, коли, приймаючи до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи, суди попередніх інстанцій не звертають уваги на те, що у вказаному висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на момент проведення експертизи та безпідставно відхиляють висновок судової автотоварознавчої експертизи, яким визначена вартість відновлювальних робіт автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на момент спричинення шкоди. Тобто, визначати вартість матеріального збитку необхідно саме на дату ДТП. Наголошує, що Висновок позивача №18-49 є неналежним та недопустимим доказом по справі, як в порушення Постанови пленуму ВСУ №5, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики, так і посилаючись на порушення, які в даному звіті виявлені. Таким чином, вважає, що позивач не наводить жодних порушень ТДВ СК «Альфа-Гарант» порядку та строків виплати страхового відшкодування, які передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «Альфа-Гарант» у встановленому вищезазначеним Законом порядку, на виконання ст.ст.22, 29, 34 направила заявку незалежному оцінювачу для огляду і визначення матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, на підставі оцінки, Товариство виплатило страхове відшкодування з вирахуванням франшизи на реквізити, вказані Позивачем у заяві про страхове відшкодування у строки, встановлені Законом. До того ж у заяві про страхове відшкодування позивач підтвердив, що погоджується зі способом та розміром збитку, розрахованим Страховиком. Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом №АК/3879404. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, а також пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст.22 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль марки HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28 грудня 2017 року по вул.Дружби, у м.Краматорськ Донецької області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Geely CK», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №166-20 від 18.10.2020, призначеної судом за клопотанням представника позивача, вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 28.12.2017, за цінами на дату ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ВТВ складає: 77 879,91 грн.

Зважаючи на викладене, суд вважає встановленим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.12.2017, позивачу ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода, розмір якої дорівнює вартості відновлювального ремонту автомобіля марки HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме 77 879,91 грн.

Крім того, суд встановив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Geely CK», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , перед третіми особами, на момент події дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3879404 від 16.05.2017.

За умовами цього договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн, розмір франшизи 2 000,00 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Так, відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку (ст.9 Закону України «Про страхування»).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відтак судом встановлено, що 28 грудня 2017 року настав страховий випадок і позивач набув право на отримання відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статі 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 повідомив ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку 28.12.2017.

Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28.12.2017 року, визнана відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховий випадок.

10 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування.

Згідно калькуляції №67-D/38/2 вартості відновлювального ремонту від 14.02.2018, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ПДВ, з урахуванням фізичного зносу складає 46554,82 грн.

Не погодившись з вищезазначеним розміром страхового відшкодування, позивач 05.07.2018 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив переглянути суму страхового відшкодування. Задовільною сумою страхового відшкодування вважав 83 634,18 грн, згідно звіту про оцінку №18-49 від 30.03.2018.

Своїм листом від 30.07.2018 №12/1238 відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовив позивачу у задоволенні його вимог.

Згідно платіжних доручень №ID-107592 від 04.07.2018, №ID-108423 від 27.07.2018 та №ID-104071 від 19.03.2018 позивачу ОСОБА_1 відповідачем було виплачене страхове відшкодування у загальній сумі 44 554,82 грн, розмір якого відповідає вказаній вище калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Проте, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №166-20 від 18.10.2020, яку суд приймає за основу при визначені розміру заподіяної позивачу внаслідок ДТП шкоди, як належний та допустимий доказ, вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля HYUNDAI SONATA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 28.12.2017 за цінами на дату ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без урахування ВТВ складає: 77 879,91 грн (без ПДВ).

Доводи представника відповідача про те, що вказаний висновок є неналежним та недопустимим доказом, суд не приймає до уваги при ухваленні рішення по справі, оскільки експертиза проводилася по матеріалам цивільної справи, в тому числі з урахуванням калькуляції вартості відновлювального ремонту, наданого відповідачем, судовим експертом-автотовароведом, який має значний експертний стаж та попереджений про кримінальну відповідальність за надання явно неправдивих висновків.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 31 325,39 грн = 77 879,91 грн (матеріальний збиток) 44 554,82 грн (виплачене страхове відшкодування) 2000,00 грн (безумовна франшиза), яка, разом з вже виплаченою сумою, не перевищує ліміт відповідальності страховика, визначений у страховому полісі.

Крім того, у відповідності до ст.ст.139, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі, який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 561,73грн, а також витрати пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1287,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (Ідентифікаційний код 32382598, місце розташування за адресою: бул.Лесі Українки, 26, м.Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , страхове відшкодування у розмірі 31 325,39 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 561,73 грн, витрати пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1287,00 грн, а всього 33 174,12 грн (тридцять три тисяча сто сімдесят чотири гривні 12 коп).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 30.11.2020 року.

Головуючий суддя: А.М.Лутай