Ухвала

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 446/1804/15-ц

провадження № 61-15595ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Великоколоднівської сільської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту, усунення від права на спадкування, виділ частки у спільному мані подружжя, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 24 вересня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без руху, надано заявнику строк до 04 грудня 2020 року для подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. Роз`яснено заявнику положення пункту 1 частини першої та частину другу статті 389 ЦПК України щодо випадків касаційного оскарження судових рішень, а також положення частин першої та третьої статті 411 ЦПК України.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у новій редакції, у якій заявник просила скасувати рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обгрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верхового Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, зазначено: «Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Встановивши, що позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.»

Перевіривши наведені заявником доводи, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі положень пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 є безпідставними з огляду на те, що в указаній справі викладені інші підстави для звернення позивача до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зокрема, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а також не є подібними встановлені судами фактичні обставини справи та підстави оскарження судових рішень.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові

від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16 є безпідставними, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі

№ 904/4507/18 відступила від правових висновків Верховного Суду, викладених у тому числі й у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 826/8107/16, на який посилається заявник. Таким чином, відсутні правові підстави для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом із тим, як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник також посилається на застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 02 серпня 2019 року у справі

№ 915/237/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також на порушення норм процесуального права, зокрема, що справу розглянуто за відсутності позивача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Великоколоднівської сільської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним заповіту, усунення від права на спадкування, виділ частки у спільному мані подружжя, визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Витребувати з Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області цивільну справу № 446/1804/15-ц.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 січня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак