У Х В А Л А

про залишення позову без руху

16 листопада 2020 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про визнання розірвання трудового договору та звільнення незаконним, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду м. Києва до відповідача ПрАТ «ВФ Україна, в якому просить: 1) визнати розірвання трудового договору та звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України незаконним; 2) поновити на попередній роботі - посаді провідного юрисконсульта; 3) зобов`язати відповідача внести зміни до табелю робочого часу та здійснити оплату за роботу у зазначені дні; 4) стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя вважає, що вищевказаний позов слід залишити без руху за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання позовної заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Вимоги, що пред`являються до змісту позову, чітко визначенні у статті 175 ЦПК України. По формі позовна заява є письмовим документом, у якому слід зазначити обов`язкові реквізити, з яких важливими є, зокрема, що саме вимагає позивач (предмет позову), обставини, на яких ґрунтується вимога (підстава позову), зазначення на докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст.175 ЦПК України.

На порушення вимог ст.175 ч.3 п.4, 5 ЦПК України позов не містить змісту позовних вимог в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку (не зазначено його розмір та період, з якого часу просить стягнути, не наведено його розрахунок, який підлягає перевірці судом); викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в цій частині.

А відтак суд не має суті позовних вимог в цій частині, які він має розглядати, а тому не може постановити рішення з приводу невизначеного позивачем його предмету та підставами.

При цьому відповідно до вимог ст.13 ч.1 ЦПК України суд діє в межах заявлених позивачем вимог.

Також суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст.84 ч.1 ЦПК України суд витребовує докази (довідку про розмір зарплати) лише у разі неможливості учасника справи самостійно подати такі докази.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

30 січня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у рішенні по справі № 910/4518/16 визначила, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

А відтак, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає оплаті судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Згідно пп.1 п. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн.).

Отже, для розгляду судом даної вимоги позивачу необхідно розрахувати суму середнього заробітку, який він просить стягнути, та сплатити від цієї суми судовий збір (1% відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн.) у встановленому законом розмірі за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до державного бюджету за реквізитами для сплати судового збору (Державна судова адміністрація України, 050): Отримувач коштів: УК у Поділ. р-ні/Подільс. р-н/22030101; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37975298; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026008; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Наявність відомчої ознаки: «00» Без деталізації за відомчою ознакою; та подати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Крім того, вимоги позивача про визнання розірвання трудового договору і звільнення незаконним, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити дії, що заявлені як самостійні вимоги, також мають бути оплаченими згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за ставкою судового збору за вимоги немайнового характеру (в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнюється 840,8 грн.

А тому для розгляду судом вказаних двох вимог немайнового характеру позивач повинен сплатити до державного бюджету на зазначені вище реквізити судовий збір в розмірі 1 681,6 грн. (840,8 х 2).

Таким чином, для розгляду судом заявлених позивачем вимог ОСОБА_2 необхідно подати позовну заяву в уточненій редакції, яка за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України (зокрема, із зазначенням змісту позовних вимог та обґрунтування в частині стягнення середнього заробітку), за подачею її копії для відповідача, та подати оригінал квитанції про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

В зв`язку з наведеним, на підставі ст.185 ч.1 ЦПК України подана позовна заява без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вказаних вище недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185 ч.1, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про визнання розірвання трудового договору та звільнення незаконним, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надавши позивачу строк для усунення недоліків в 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачу.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. М. Ларіонова