Справа № 712/9643/18
Провадження № 2/712/234/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі МОГИЛА І.С.
за участю представника позивача Луньової А.Г
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору кредиту недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 23 листопада 2018 року на 13-30 год. в спрощеному провадженні.
Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позовні вимоги задоволені повністю.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2019 року заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.12.2018 скасовано, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання на 15 серпня 2019 року о 11-00 год. з повідомленням сторін.
У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити повністю. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що кредитор вже скористався своїми правом, отримавши у позасудовому порядку виконавчий напис приватного нотаріуса, який вчинений за номером 1509 в 2011 році. Позивачем не додано до позову доказів на які він посилається як на підставу своїх вимог, відсутність первинних документів кредитної справи та банківських операцій щодо видачі кредитних коштів та факту повернення грошових коштів та їх зарахування кредитором на відповідні рахунки. Також просила застосувати строк позовної давності. Жодних розрахунків будь-якої заборгованості ні поручителю ні позичальнику кредитором не надсилалось, а на її думку, безпідставно нарахована сума заборгованості зазначена у позові є сумою коштів, нарахованих в односторонньому порядку кредитором без звірки платежів за 11 років. Розрахунок заборгованості та графік погашення платежів це є лише кредитною документацією, яка не є первинними документами. Також зазначила, що жодних офіційних документів щодо курсу долара США станом на 07 квітня 2011 року як і станом на момент подачі позову, за яким виготовлено розрахунки заборгованості не надано, що також підтверджує системність та повторність незаконних дій банку, оскільки такі не є належними доказами правильності проведення розрахунків.
ОСОБА_2 пред`явила до суду зустрічний позов про визнання договору кредиту недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Свої вимоги обґрунтувала тим, що оспорюваний кредитний договір суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», так як банк при укладанні кредитного договору приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо валюти кредиту, реальної процентної ставки за користування кредитним коштами, кінцевої сукупної вартості кредиту, абсолютного подорожчання кредиту як фінансового продукту. Умови кредитування, які є фактичні до виконання але не встановлені в кредитному договорі, не відповідають волевиявленню позичальника і поручитель також за такі приховані умови кредитування не поручався оскільки повідомлений кредитором не був. Зазначила, що в оспорюваному кредитному договорі усі істотні умови прописані незрозумілою мовою та не є несправедливими, тобто усі пункти кредитного договору є недійсними і такими, що без їх виключення з умов кредитного договору, такий би не укладався. Кредитний договір не містить істотних умов. Банк не попередив що його послуги, зважаючи на їх ціну (вартість), не задовольнятимуть інтереси і вимоги позивача, також банк не попередив про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладення договору, що є підставами визнати кредитний договір недійсним в цілому.
У відзиві на зустрічний позов представник банку ОСОБА_3 вимоги не визнала, просила у задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтувала тим, що 12.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 уклали Договір кредиту № 895/06-034-415. Відповідно до вказаного договору банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 14 000 доларів США. Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій встановлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, в п. 5.3, якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ. АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» мав Банківську ліцензію № 5 від 29.12.2001. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Із заяви на отримання споживчого кредиту та Запиту на отримання кредиту ОСОБА_2 вбачається, що саме вона звернулася до кредитора з проханням надати кредит у валюті долари США. Відповідно до умов договору, а саме п. 1.5. Кредитного договору Позичальник гарантує, що на момент підписання цього договору йому надано повну інформацію про сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань Позичальника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені Позичальником згідно з умовами кредитного договору, ніяких непорозумінь з цього приводу у нього немає. Таким чином, при укладенні Кредитного договору позивач фактично був повідомлений в письмовому вигляді про сукупну вартість кредиту та отримав повну інформацію про умови кредитування. Вважає, що зустрічний позов не підлягає до задоволення, оскільки жодного доказу, який свідчив би про інше, стороною позивача до суду не надано. При цьому, позивачем за зустрічним позовом взагалі не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог. Виникає питання стосовно суперечності дій позивача, яка уклала 12.06.2007 року договір про надання споживчого кредиту, витратила отримані кошти на власні потреби, а через дванадцять років пред`явила позов про визнання договору недійсним.
Ухвалою суду від 18 листопада 2019 року первісний позов прийнятий до спільного розгляду із зустрічним.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 листопада 2019 року замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
10 лютого 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 березня 2020 року.
В судовому засіданні представник позивача первісний позов вимоги підтримала повністю та просила стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 125 доларів США та витрати по сплаті судового збору. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві.
Відповідач до судового засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву в якій просила при розгляді справи застосувати обчислення строку позовної давності.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
Відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09 червня 2017 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,85% річних.
У відповідності зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи із змісту ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання буде вважатись виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не зазначені у договорі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що у порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 11 липня 2018 року має заборгованість за кредитом в розмірі 11 894 доларів США та відсотки в розмірі 17 231,20 доларів США.
У зв`язку із виникненням заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 125,20 доларів США станом на 11.07.2018 року банком було направлено вимогу від 25.07.2018 року на адресу позичальника про усунення порушень.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Положення ч. 1 ст. 261 ЦКУ визначають, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 ЦК України).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності (три роки до моменту подачі позову), а тому до сплати з відповідача ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» підлягає сума заборгованості по щомісячним платежам в межах строку позовної давності в розмірі 2334 доларів США заборгованість за тілом кредиту та 5336,72 доларів США заборгованість за відсотками, а всього 7670,72 доларів США.
Що стосується нарахованої пені, то до складу позовних вимог включено виключно пеню, нараховану в межах спеціального строку позовної давності за останній рік, що передував поданню позовної заяви.
За таких обставин первісний позов підлягає до часткового задоволення.
Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання договору кредиту недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, суд вважає його таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
12.06.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 уклали Договір кредиту № 895/06-034-415.
Відповідно до п. 1.1. банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 14 000 доларів США.
Відповідно до ст. 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій, що видаються Національним Банком України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету.
АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» мав Банківську ліцензію № 5 від 29.12.2001 року.
Із заяви на отримання споживчого кредиту та Запиту на отримання кредиту ОСОБА_2 вбачається, що саме вона звернулася до кредитора з проханням надати кредит у валюті долари США.
Пунктом 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до умов договору, а саме п. 1.5. Кредитного договору Позичальник гарантує, що на момент підписання того договору йому надано повну інформацію про сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань Позичальника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені Позичальником згідно з умовами кредитного договору, ніяких непорозумінь з цього приводу у нього немає.
Таким чином, при укладенні Кредитного договору позивач фактично був повідомлений в письмовому вигляді про сукупну вартість кредиту та отримав повну інформацію про умови кредитування.
Виходячи з того, що законодавством не передбачено фіксація сталого курсу гривні відносно долара США, позичальник при укладенні кредитного договору в іноземній валюті мала можливість передбачити можливу зміну курсу гривні до іноземних валют, в тому числі долара США.
При прийнятті рішення про отримання кредиту, саме позивач обрала долар США як валюту кредиту, оскільки в такому випадку передбачалася нижча процентна ставка, про що свідчить анкета-заява позивача про надання кредиту. Крім того, ніщо не перешкоджало позивачу за зустрічним позовом отримати кредит у національній валюті.
Крім того, позивач тривалий час на виконання кредитного договору вносила кошти у валюті долари США, що свідчить про те, що вона виконувала укладений нею кредитний договір, погоджувалася що умови договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими.
Суд не погоджується із твердженнями позивачки про те, що Банк до укладання кредитного договору не провів із позивачем переддоговірну роботу та всупереч вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив останній всю необхідну інформацію, оскільки вони спростовуються самим укладеним договором з додатками, який містить чіткі зазначення щодо мети (п. 1.4.), можливу суму кредиту, форми та види забезпечення, строків, і щодо розміру відсотків, відповідальності сторін договору, прав та обов`язків сторін, найменування та місцезнаходження банку тощо.
Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.
Всі договірні умови підписані позивачем добровільно, без будь-якого тиску, без погодження з позичальником банк не включив до договору жодної умови, які б створювали дисбаланс прав та обов`язків позичальника, що не спростовано позивачем.
При цьому, позичальником добровільно виконувались договірні умови, починаючи з 2006 року, що свідчить про те, що вона їх визнавала, самостійно з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору позивач не зверталася, що свідчить про її згоду з усіма умовами спірного Кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1057-1 ЦК України визначено, що у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.
Визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов`язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт (ч. 2 ст. 1057-1).
Суд, вважає, що зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню, так як жодного доказу, який свідчив би про інше, стороною позивача до суду не надано.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, позивачем за зустрічним позовом не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 263-265, 267, 280, 284 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України ЦК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов задоволити частково.
У задоволенні зустрічного позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).
Повне рішення суду буде складено 24 липня 2020 року.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 АДРЕСА_2