Провадження № 2/234/3221/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.

за участю секретаря судового засідання Коваленко Н.Є.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Краматорську цивільну справу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та по виплаті неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач є її батьком. В даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчання є студенткою ДВНЗ Донбаського державного педагогічного університету, навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу , крім цього також навчається паралельно на заочній формі на контрактній основі та щороку сплачує за навчання 4630 грн. Крім оплати за навчання, витрачає грошові кошти на проїзд громадським транспортом, харчування, одяг, підручники, методичну та наукову літературу, оргтехніку, потребує матеріальної допомоги батька, оскільки вона не спроможна забезпечити собі належне матеріальне утримання.

Згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.02.2020 року , відповідач на її користь на її утримання, як дитині, яка продовжує навчання мав сплачувати аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 16.07.2019 року в до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, але ухилявся від сплати аліментів, не працював багато років, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів , яка станом на 31.12.2019 року становить 6257,79 грн., що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця .

Оскільки від виконання своїх батьківських обов`язків відповідач ухиляється, заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, просила стягнути з нього: заборгованість за аліментами як на дитину, яка продовжує навчання за період з 16.07.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі 6257,79 та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 16.07.2019 року по 31.12.2019 року в сумі 19997,03 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з викладених у позові підстав та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що стягнення за виконавчим листом почалося у липні 2020 року з цього часу він погашає заборгованість кожного місяця , так в липні 2020 року ним сплачено 200 грн., в серпні 1228грн., у вересні 1700 грн., жовтні 1500 грн., у листопаді 1600грн.та у грудні 2450 грн. , тому вважає, що заборгованість майже погашена в та просив суд це врахувати. Крім того пояснив, що він не відмовляється від заборгованості по аліментах та буде її сплачувати. Пояснив, що заборгованість виникла внаслідок того, що він тривалий час працевлаштовувався і не мав постійного заробітку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що на виконанні Краматорського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження ,яке було відкрито 16.07.2020 року на підставі виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області за №234/12379/19, провадження 2/234/1040/20 від 18.02.2020року. Аліменти нараховувалися з 16.07.2019 року, заборгованість по аліментам , відповідно вищевказаного листа станом на 31.12.2019 року становить 6 257,79 грн., на 07.12.2020 року загальна заборгованість по аліментам у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , згідно виконавчого листа Краматорського міського суду з 16.07.2019 року по 07.12.2020 року включно складає 5948, 22 грн., про що є відповідний розрахунок.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, пояснення свідка, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.06.2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - народилася у м. Краматорську Донецької області, батьком якої записаний відповідач ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що згідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.02.2020 року, яке постановою Донецького апеляційного суду від 01.07.2020 року залишено без змін з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини усіх заробітків(доходів) , починаючи з 16.07.2019 року і до закінчення навчання 30.06.2021 року, але не більше ніж до досягнення позивачкою 23 років.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження АСВП 62584978 з примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судячи з наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного державним виконавцем Краматорського МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Василенко В.О., згідно до якого заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 31.12.2019 року складає 6257,79 , а за час перебування виконавчого документа на виконанні у їх відділі за період з 16.07.2020 року по 07 грудня 2020 року, складає 5948,22 грн.

З цього ж розрахунку також вбачається, що відповідач протягом усього часу перебування виконавчого листа на виконанні у даному відділі ДВС аліменти на утримання доньки сплачував частково і не в повному обсязі, сплативши лише 8 678 грн.

Вище наведені факти свідчать про те, що відповідач ухилявся від виконання обов`язків по утриманню доньки, яка продовжує навчання, не сплачуючи аліменти в повному обсязі, внаслідок чого і виникла значна заборгованість.

Разом з тим, судом встановлено, що виконавчий лист № 234/12379/19, виданий 18.02.2020 року, по примусовому стягненню аліментів на утримання повнолітньої доньки , яка продовжує навчання до цього часу перебуває на виконанні в Краматорському МВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) і аліменти з відповідача стягуються.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст. 194-201 Сімейного кодексу України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Приписами ч.4 ст. 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. При цьому, досягнення дитиною повноліття не припиняє стягнення заборгованості за аліментами.

Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 2 п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

У разі незгоди платника аліментів з розміром заборгованості за аліментами, обчисленої держаним виконавцем він мав право оскаржити дії державного виконавця в суді у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або звернутись з позовом в суд про визначення розміру заборгованості за аліментами у позовному провадженні.

А відповідно до ст.ст. 3,5,18 Закону України «Про виконавче провадження» саме на державному виконавцю лежить обов`язок щодо своєчасного і повного виконання виконавчого документа і порядок стягнення аліментів з боржників визначено ст. 71 вказаного Закону.

Зокрема ч.,ч. 7,8 даної статті передбачено, що після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Дії державного виконавця у разі виникнення заборгованості по аліментах передбачені ч.ч. 9,11-13 ст. 71 вище вказаного Закону.

З урахуванням того, що позивач в поданій позовній заяві ставить питання про стягнення заборгованості по аліментах, не оспорюючи при цьому її розміру, а заборгованість відповідача по аліментах виникла під час виконання рішення суду і виконавче провадження на час розгляду справи судом не закінчене, то повторне звернення про стягнення заборгованості по аліментах законом не передбачено, з огляду на що позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів за певний період, то судом встановлено наступне.

Згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов`язується з обов`язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та наданням йому строку для її погашення.

За положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Оскільки, згідно з положеннями Сімейного кодексу України, аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц сформульована обов`язкова для всіх судів України правова позиція "За змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)".

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що в період з 16 липня 2019 року по 31.12.2019 року відповідач не сплачував аліменти на утримання доньки в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах, яка, як вже зазначалося вище, станом на 31.12.2019 року становить 6 257,70 грн.

Оскільки відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти й ухилявся від їх сплати протягом даного часу, то суд вважає встановленою наявність вини відповідача у простроченні сплати аліментів.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені, в розмірі 19997,03 грн. , який відповідно до розрахунку значно перевищую розмір заборгованості.

Суд не погоджується з думкою позивача щодо стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 19997,03 грн. , та врахувавши суму заборгованості вважає що до стягнення з відповідача підлягає пеня в розмірі 6257,79 гривень, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, відповідно до якої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Всупереч зазначеним нормам, відповідачем не доведено відсутності його вини у простроченні сплати аліментів.

Згідно правил статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 2 зазначеної статті право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідач не надав суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження правових підстав для звільнення його як платника аліментів від передбаченої ст. 196 Сімейного кодексу відповідальності, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судовий збір, як особа звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81,82,89,141, 206,263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та по виплаті неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 16 липня 2019 по 31 грудня 2019 у розмірі 6257 грн. (шість тисяч двісті п`ятдесят сім гривень) 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко