РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 572/2976/19

Провадження № 22-ц/4815/1367/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Теком»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Костюк Тетяною Петрівною на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року (ухвалене у складі судді Довгого І.І.) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року, приватне акціонерне товариство страхова компанія «Теком» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 269 164,65 грн. та судові витрати в розмірі 4037,47 грн..

Позовні вимоги ПрАТ СК «Теком» мотивує тим, що 05.07.2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Вольво» допустив зіткнення з автомобілем «Даф» з напівпричепом-цистерною «Менсі», яким керував ОСОБА_2 та який належить ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

Постановою Сарненського районного суду від 22.08.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП напівпричіп-цистерна «Менсі» була застрахована у ПрАТ СК «Теком» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до даного договору, страхового акту, висновку експерта про вартість матеріального збитку, висновку експерта про вартість утилізації пошкодженого транспортного засобу, позивачем, за заявою страхувальника на поточний рахунок останнього було сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 368 164,65 грн.. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК», тому відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» ПрАТ «УПСК» сплатила ПрАТ СК «Теком» суму матеріального збитку з урахуванням зносу в розмірі 99000 грн.. Відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено ПрАТ «УПСК» - 269 164,65 грн. (368164,65-99000).

Зазначає, що на досудові претензії ОСОБА_1 не реагує, суму страхового відшкодування в порядку суброгації не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» матеріальну шкоду в розмірі 269 164 гривень 65 копійок.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виплата по відшкодуванню страхової суми позивачем була проведена правомірно, оскільки водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом на законних підставах. Як вбачається з посвідчення водія НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_2 , у нього відкриті категорії В1, В, С1 з 29.06.2004 року, категорія СЕ з 28.09.2016 року, тобто наявні категорії, які вимагаються ліцензійними умовами для водіїв, які перевозять небезпечні вантажі. З даного посвідчення також вбачається, що загальний водійський стаж ОСОБА_2 становить 14 років. Із свідоцтва ДОПНВ про підготовку водія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 пройшов спеціальне навчання для водіїв, які перевозять небезпечні вантажі, зі строком дії даного свідоцтва до 25.01.2023 року.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Костюк Т.П. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що застрахований транспортний засіб був призначений для перевезення небезпечного вантажу, тому для особи, яка керує таким транспортним засобом існують спеціальні вимоги, які не були дотримані водієм ОСОБА_2 , оскільки у нього не було трьохрічного водійського стажу категорії СЕ, що є обов`язковою вимогою при перевезенні небезпечних вантажів. У зв`язку з чим, вважає, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом без достатніх правових підстав, а тому страхова компанія безпідставно здійснила виплату по страховому відшкодуванню.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ПрАТ СК «Теком» заперечує викладені у ній доводи та просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 липня 2018 року на автодорозі Старокостянтинів-Рівне-Городище, 118 км+500 м відбулась дорожньо-транспортна пригода.

ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Вольво», номерний знак НОМЕР_3 , допустив зіткнення з автомобілем «Даф», номений знак НОМЕР_4 , з напівпричепом-цистерною «Менсі», номерний знак НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_2 та який належить ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

22 серпня 2018 року постановою Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 власником напівпричепа-цистерни «Менсі», номерний знак НОМЕР_5 , є ОСОБА_3 ..

На момент ДТП напівпричеп-цистерна «Менсі», номерний знак НОМЕР_5 , була застрахована у ПрАТ СК «Теком» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №334-17Д/Т/АТ від 05.10.2017 року.

06 липня 2018 року страхувальник ОСОБА_3 звернувся з заявою до ПрАТ СК «Теком» про настання страхового випадку, відповідно до змісту якої 05 липня 2018 року на автодорозі Старокостянтинів-Рівне-Городище відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 (відповідач), який керував автомобілем «Вольво», номерний знак НОМЕР_3 , допустив зіткнення з автомобілем «Даф» напівпричепом-цистерною «Менсі», яким керував ОСОБА_2 та який належить ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільна-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Вольво», номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується Полісом АЕ/2016486, у зв`язку з чим, остання сплатила ПрАТ СК «Теком» суму матеріального збитку з урахуванням зносу (відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») у розмірі 99000 грн. (100000 грн. (ліміт)-1000 грн. (франшиза за Полісом)=99000 грн.), що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5413 від 05 липня 2019 року.

Відповідно до Висновку №69-07-18 експертного автотоварознавчого дослідження матеріальний збиток, завданий власнику напівпричепа-цистерни-Е «Менсі», реєстраційний номер НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при ДТП 05.07.2018 року становить 617 518 грн. 64 коп., а вартість відновлювального ремонту становить 180 1674 грн. 58 коп.. Відповідно до даного висновку проводити відновлювальний ремонт напівпричепа-цистерниЕ «Менсі», реєстраційний номер НОМЕР_5 , є економічно не доцільно.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись Договором страхування, відповідно до страхового акту № 4480 від 05.12.2018 року, доповнення до страхового акту №4480 від 15.11.2018 року, заявою ОСОБА_3 на виплату страхового відшкодування від 29.11.2018 року, висновку експертного автотоварознавчого дослідження №86-09-18 про вартість утилізації напівпричепа-цистерни «Менсі» від 28.09.2018 року, висновку №69-07-18 експертного автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку завданого власнику напівпричепа-цистерни «Менсі», позивачем було сплачено за заявою страхувальника ОСОБА_3 на його поточний рахунок суму страхового відшкодування у розмірі 368 164,65 грн. (600000 грн.- дійсна ринкова вартість транспортного засобу 171 835,35 грн.- ринкова вартість залишків транспортного засобу 60000 грн. франшиза 10% = 368 164,65 грн.), що підтверджується платіжним документом №5305 від 29.11.2018 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виплата по відшкодуванню страхової суми позивачем була проведена правомірно, оскільки водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом на законних підставах.

З таким висновком колегія суддів погодитися не може.

Обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування страхувальнику настає, відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку. Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, у відповідності до норми ст.26 цього Закону, передбаченні, в тому числі, умовами договору страхування.

Так, в частині 2 пункту 3.1. договору №334-17Д/Т/АТ добровільного страхування наземного транспортного засобу від 05.10.2017р., визначено що страховий випадок - це передбачена Договором подія, що відбулася в період дії Договору, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування Страхувальнику.

У відповідності до п.4.1. Договору, страховими випадками не визнаються події, що відбулися внаслідок, зокрема, керування транспортним засобом особою, що не відповідає критеріям вказаним в розділі 4 частині 1 Договору, або не має посвідчення водія відповідної категорії чи законних підстав для керування цим транспортним засобом (п.п. 4.1.5. Договору).

Частиною 2 Договору, визначено що водіями є, зазначенні в частині 1 Договору фізичні особи, допущені у встановленому законом порядку до керування транспортним засобом.

Частиною 1 Договору передбачено, що водії є будь які особи на законних підставах і найменший стаж водіїв повинен бути більше 3 років.

Згідно абз. 43 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності і тара з-під них, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань, залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину, віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Відповідно до п. 4.5.13. правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №822 від 26.07.2004 року, порожні неочищені цистерни допускаються до перевезення на тих же умовах, що і в наповненому стані.

Оскільки, Напівпричеп-цистерна «Менсі», номерний знак НОМЕР_5 , була призначена для перевезення небезпечного вантажу, а сама цистерна з під небезпечного вантажу, вважається «небезпечним вантажем», то для особи, яка керує таким транспортним засобом існують спеціальні вимоги.

Відповідно до п. 13.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних

вантажів, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від

26.07.2004 року №822, до керування транспортними засобами, що перевозять небезпечні вантажі, допускаються водії, які мають стаж керування транспортним засобом не менше 3 років, посвідчення про право керування транспортними засобами відповідної категорії та пройшли спеціальне навчання, вступний інструктаж і медичний контроль.

Пунктом 4.5. Наказу Міністерства транспорту України від 19.09.2003р. № 111 "Про затвердження методичних рекомендацій з питань безпеки автомобільних перевезень" роз`яснено, що право на керування ДТЗ (дорожнім транспортним засобом), що обладнані спеціальними звуковими і світловими системами або призначені для перевезення небезпечних вантажів, а також: автобусами міських маршрутів, мають водії, які останні три роки безперервно працюють водіями відповідної категорії ДТЗ.

Аналогічні вимоги щодо наявності трьохрічного стажу відповідної категорії містяться у підпункті 4 п. 11. ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою КМ України від 02.12.2015р. №1001.

Умови допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовані "Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340.

Пунктом 7 даного Положення встановлено, що право на керування транспортними засобами, обладнаними спеціальними звуковими і світловими сигналами або призначеними для перевезення небезпечних вантажів, а також: автобусами, що здійснюють перевезення за міжміськими і міжнародними маршрутами, надається особам, які останні три роки працюють водіями транспортних засобів відповідної категорії.

Судом першої інстанції не було враховано того, що водій ОСОБА_2 , отримав категорію СЕ на право керування транспортним засобом з тягачем лише 29.09.2016 р., що підтверджується посвідченням водія (а.с. 57 зворот) та свідчить про відсутність на момент ДТП (05 липня 2018 року) трьохрічного стажу водія по категорії СЕ, що не давало правових підстав ОСОБА_2 керувати застрахованим транспортним засобом, що перевозить небезпечні вантажі.

Тому, ОСОБА_2 не може вважатися особою, яка керувала застрахованим транспортним засобом на законних підставах.

Дана обставина свідчить про те, що в силу вимог п.п. 4.1.5. договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №334-17Д/Т/АТ від 05.10.2017р., ДТП, внаслідок якої Напівпричеп-цистерна «Менсі», номерний знак НОМЕР_5 , зазнала пошкоджень, не може бути визнана страховим випадком, оскільки її страхувальник допустив до керування транспортним засобом особу, яка в силу відсутності стажу, не набула законного права керувати ним.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до переконання, що страхове відшкодування сплачене позивачем без відповідних правових підстав, а тому в останнього не виникло права вимоги щодо його відшкодовування за рахунок відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» не підлягають до задоволення.

Судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Костюк Тетяною Петрівною задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» на користь ОСОБА_1 6056,20 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 28 грудня 2020 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.