Провадження № 2/127/4638/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Яковенко Д.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вінниці заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів.

В своїй заяві представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони нотаріусам, органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на нерухоме майно, а саме двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. перебуває на примусовому виконанні виконавчий напис №25185, виданий 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на загальну суму 775371,19 грн.

Під час здійснення виконавчих дій приватним виконавцем було описано та арештовано майно боржника ОСОБА_1 , зокрема двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , та призначено суб`єкта оціночної діяльності для надання звіту про визначення ринкової вартості описаного майна.

Відповідно до оцінки вартості майна від 20.10.2020 року ринкова вартість майна, що є початковою для продажу на аукціоні, двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , складає 522732,00 грн.

26.11.2020 року відбулися електронні торги з продажу вказаної вище квартири. Переможцем торгів визнано ОСОБА_3 .

Після чого позивач звернулась з позовом до суду про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

У ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Також, заява представника позивача не містить належних доказів в обґрунтування заяви, а саме існування реальної загрози в подальшому відчудженні спірної квартири ОСОБА_3 .

Крім того, під час вчинення виконавчих дій державний виконавець керується, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», уповноважений державою на здійснення діяльності з примусового виконання рішень у спосіб і порядок, встановлений законом, отже, проведення електронних торгів у рамках виконавчого провадження здійснюються від імені держави. При цьому, заборона вчинення будь-яких дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав власності на вказане нерухоме майно, порушує права ОСОБА_3 , якого визнано переможцем торгів та стягувача на отримання коштів від реалізації арештованого майна боржника в рахунок виконання рішення суду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Заходи забезпечення позову шляхом заборони нотаріусам та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією (перереєстрацією) прав власності на спірне нерухомим майном, не відповідають критеріям обґрунтованості та необхідності їх застосування, а також застосовані у спосіб, що не передбачений законом, оскільки стосуються осіб, які не є сторонами спору.

Тобто вид забезпечення позову, як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій з нерухомим майном не можуть відповідати критеріям обґрунтованості та необхідності дій застосування, оскільки стосується осіб (всіх нотаріусів та державних реєстраторів країни), які не є власниками майна і не є сторонами спору.

Згідно із ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проте, заходи забезпечення позову, про які просить представник позивача в заяві, не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Турського Олександра Віталійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3 , про визнання недійсними електронних торгів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: