Справа № 408/2951/20-ц
Провадження № 2/408/1780 /20
РІШЕННЯ

іменем України

16 грудня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що вони на праві приватної власності є співвласниками трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В належній їм квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які фактично не проживають за вказаною адресою з 2010 року. Їх речей у належній позивачам квартирі немає, станом квартири відповідачі не цікавляться, не сплачують комунальні платежі та не приймають участі у ремонті вказаної квартирі та її утриманні. Місце їх перебування позивачам не відоме. Відповідачі не є членами сім`ї позивачів та не є наймачами. Просять суд визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, час місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимогст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Біловодського районного нотаріального округу Луганської області Доброскоковою А.М., за реєстровим номером 647, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками (по Ѕ частки) трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №5506, виданої позивачу ОСОБА_1 виконавчим комітетом Біловодської селищної ради Луганської області 12 жовтня 2020 року, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що також вбачається з копії домової книги для прописки громадян, проживаючих у квартирі за вказаною адресою.

Актом обстеження матеріально-побутових умов від 09 жовтня 2020 року, складеним депутатом Біловодської селищної ради Луганської області, підтверджується, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживають з 2010 року.

Позивачі, звертаючись до суду, посилаються на те, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є членами їх сім`ї, та з 2010 року не проживають у належній їм квартирі, тому втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивачів, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є членами родини позивачів, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають з 2010 року, особистих речей там не мають, обов`язки щодо утримання квартири і сплати комунальних послуг не несуть, а отже, своєю реєстрацією в цій квартирі чинять перешкоди співвласникам - позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-284, 289 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 та ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою - АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.В. Булгакова