Справа №345/4532/20
Провадження № 2-о/345/102/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

з участі: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представник зацікавленої особи Бігун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_3 , Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради про видачу обмежувального припису, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 .

Заяву мотивує тим, що заявниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у квартирі, яка належить заявниці та її матері на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_3 перебуває з матір`ю заявниці у цивільному шлюбі.

Заявниця вимушена проживати за адресою: АДРЕСА_2 ., оскільки зазнає насильства від дій ОСОБА_3 протягом тривалого часу. Поведінка ОСОБА_3 негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з його боку, вона не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, ОСОБА_3 не контролює свої дії (вчинки), приводить до квартири невідомих їй осіб та розпиває в ними спиртні напої.

З приводу безкінечних конфліктів заявниця неодноразово зверталася із заявами до Калуського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківської області, а також зверталася за психологічною допомогою до Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради.

Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї.

16 жовтня 2020 року ОСОБА_3 вчинив дії психологічного характеру відносно ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сім`ї. Вона негайно звернулася до Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано - Франківській області з приводу вчинення конфлікту громадянином ОСОБА_3 . Під час реагування на дане звернення відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП . У подальшому після оформлення адміністративних матеріалів, справа надіслана на розгляд для прийняття рішення згідно чинного законодавства України до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Також заведена спеціальна картка обліку факту вчинення домашнього насильства. ОСОБА_3 перебуває на профілактичному обліку в Калуському відділі поліції ГУ НП в Івано - Франківській області як особа, яка вчинила домашнє насильство.

24 листопада 2020 року комісією у складі представників структурних підрозділів, відповідальних за реалізацію державної політики щодо попередження насильства в сім`ї складено акт з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення та підтверджено факт вчинення домашнього насильства.

ОСОБА_3 вчиняє насильство щодо ОСОБА_1 протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією, погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється.

Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, тому ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства.

У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали, підтвердили вищенаведене, просять заяву задоволити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Представник Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1994 року, квартира АДРЕСА_3 , належить заявниці ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності (а.с.9).

ОСОБА_3 проживає у даній квартирі, перебуває з матір`ю заявниці у цивільному шлюбі.

Звертаючись у суд з даною заявою, ОСОБА_1 зазначає, що 16 жовтня 2020 року ОСОБА_3 вчинив дії психологічного характеру відносно ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сім`ї. Вважає доцільним застосування до ОСОБА_3 обмежувального припису.

Суд не погоджується з доводами заявника ОСОБА_1 зважаючи на наступне.

Згідно з частиною першою першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон № 2229-VIIIвизначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIIIна строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається, установлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з приводу проживання та користування квартирою АДРЕСА_3 , де зареєстрована ОСОБА_1 ..

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2020 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення (а.с. 17).

З тексту даної постанови вбачається, що 13.10.2020 року, 14.10.2020 року, 15.10.2020 року, 16.10.2020 року за місцем проживання АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив тиск психологічного характеру. Його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У даній постанові зазначено також, що:

« надані на розгляд матеріали, у розумінні до вимог п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не містять доказів на підтвердження ознак психологічного насильства вчиненого сааме з метою навмисного спричинення емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, якими могла завдаватись або завдана шкода психічному здоров`ю.

Так, відповідно до вищевказаних протоколів про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме полягав склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП, а будь-які конкретні правові докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_3 насильства саме в сім`ї, як це передбачено ч. 1ст. 173-2 КУпАП відсутні.

Матеріали справи не містять письмових показів будь-яких свідків та жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували події, викладені в протоколах.

Суд звертає увагу й на те, що протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності складені 06.11.2020, а самі адміністративні правопорушення вчинялися 13.10.2020, 14.10.2020. 15.10.2020, 16.10.2020, що ставить під сумніви об`єктивність відомостей зазначених в них.

При цьому до матеріалів справи долучено пояснення ОСОБА_4 , згідно яких потерпіла ОСОБА_1 , що являється її донькою, за адресою АДРЕСА_1 не проживає та протягом тривалого часу вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Також згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 між нею та ОСОБА_3 , який являється співмешканцем її матері, існує спір з приводу житла.

Окрім цього, ОСОБА_3 суду пояснив, що причиною конфліктів є житловий спір, а тому сварки, про які йде мова у матеріалах адміністративної справи, що не заперечується ОСОБА_1 , не охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності».

Також судом не встановлено обставин, які б свідчили, що діяннями ОСОБА_3 могла бути чи була завдана шкода ОСОБА_1 , що виключає факт насильства в сім`ї.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на неодноразові звернення її до правоохоронних органів щодо проявів домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 стосовно неї.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

У матеріалах справи відсутня постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 у будь-якій його формі.

На думку суду, звернення заявника до правоохоронних органів із заявами не свідчить про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні протиправних дій останнім.

Також, належних і достатніх доказів з метою оцінки ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, заявник не надала.

Таким чином, заявником не доведено, що вона як особа, яка постраждала від насильства з боку заінтересованої особи, потребує захисту в порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; що насильство з боку заінтересованої особи носить постійний та регулярний характер.

Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, відсутність ризиків вірогідності вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення для заявника, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису за заявою заявника не має.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 350-1, 350-8 Ц ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволені заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_3 , Управління в справах сім`ї, молоді, фізичної культури і спорту Калуської міської ради про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: