Справа № 464/1901/18
пр.№ 2/464/23/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Мерза Д.С.

справа № 464/1901/18

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Сиротяк Михайло Романович

вимоги: визнання договору дарування недійсним

представники учасників справи:

представник позивача адвокати Білик П.Б., Сало А.М.

представник відповідача - адвокат Стефанович Ю.М.

Стислий виклад позицій сторін

Позивач у квітні 2018 року звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Сиротяком.

Покликається, що не мав наміру нікому продавати свою квартиру, яка є єдиним житлом. Відповідач, його рідна сестра, використала важкий післятравматичний стан його здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Коли він не розумів усіх дій, що відбувалися навколо нього, під час амбулаторного лікування 29 серпня 2017 року сестра відвела до приватного нотаріуса, де підписав доручення про реєстрацію квартири на його ім`я, що в подальшому виявився договором дарування.

Відповідач своїми правами не скористався та відзиву на позов не подав.

Третя особа згідно із листом від 09 липня 2020 року позов не визнав, вважає, що при оформленні договору дарування квартири позивачу роз`яснив наслідки укладення цього правочину, він усе усвідомлював та надав згоду саме на укладення договору дарування. Скористався правом, наданим ч.4 ст.211 ЦПК України, та заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

При розгляді справи у судових засіданнях:

позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що позивач не мав волевиявлення на відчуження квартири. Указане підтверджується висновком експертизи, згідно з яким на момент укладення договору не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;

представник відповідача проти позову заперечив з підстав відсутності доказів про психічний стан позивача на момент укладення договору 2017 рік, адже експертиза свідчить про такий стан особи на момент її проведення. Не погоджується з висновком експертизи, оскільки експерти не мали доказів неосудності особи, і вважає за потрібне призначити ще одну судово-психіатричну експертизу.

Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Теслюку Д.Ю.

Ухвалою суду від 03 травня 2018 року залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків такої.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року застосовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року призначено у справі судову психолого-психіатричну експертизу.

У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Теслюка Д.Ю. 18 жовтня 2018 року справу згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 11 березня 2019 року прийнято цивільну справу до провадження та поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року призначено у справі судову психолого-психіатричну експертизу.

Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року призначено у справі судово-психологічну експертизу.

Ухвалою суду від 23 липня 2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з договором дарування квартири від 06 жовтня 2017 року дарувальник ОСОБА_1 (позивач) передає безоплатно у власність, а обдаровувана ОСОБА_2 (відповідач) приймає у дарунок квартиру АДРЕСА_1 . Указаний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р., зареєстровано в реєстрі за № 1020.

Оскільки позивач заявив вимоги про визнання договору дарування недійсним, то між сторонами виникли цивільні правовідносини, врегульовані ЦК України:

ч.1 ст.202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

ч.1 ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин);

ч.1 ст.225 ЦК України - правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення угоди він (або інша особа) не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Обов`язковість вимог ст.105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за ст.225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні ст.77 ЦПК України.

Крім того, ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, а саме, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину робиться, насамперед, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів і йому слід надавати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним за вказаної підстави може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 183/6027/14, що підлягає врахуванню.

За правилами ст.ст.76, 110 ЦПК України висновок експерта є засобом доказування, для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване у судовому рішенні.

За клопотанням позивача у справі ухвалою суду, постановленою в порядку ст.ст.103-105 ЦПК України, призначено судово-психіатричну експертизу.

Висновком судово-психіатричного експерта № 07/К від 03 квітня 2020 року за результатами комісійної експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» встановлено, що на момент укладення договору дарування 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 страждав хронічним стійким психічним розладом у формі розладу особистості та поведінки внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми з вираженим психоорганічним ускладненим порушенням сприймання через розлади мовлення і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно медичної документації даний розлад психічної діяльності в нього розвинувся після перенесеної черепно-мозкової травми у квітні 2017 року.

Указаний висновок відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, з урахуванням освіти, кваліфікаційної категорії, кваліфікаційного класу, стажу роботи, наукового ступеня експертів, що проводили дослідження, та Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 травня 2018 року № 865, сумніватися в його достовірності немає.

Доводи представника відповідача щодо невстановлення психічного стану позивача на час укладення договору, а на час експертизи, є хибними, адже у висновку чітко встановлено неусвідомленість значення своїх дій та керування ними саме на 06 жовтня 2017 року. Непогодження з висновком експерта без викладення жодних мотивів є припущенням та не може бути підставою для виклику експерта до суду чи призначення іншої експертизи.

При цьому, даний висновок узгоджується з іншими письмовими доказами у справі медичною документацією, згідно з якою у квітні 2017 року позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди переніс черепно-мозкову травму та забій головного мозку, з цього приводу періодично проходив лікування.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи сторін та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності та виходячи з презумпції психічного здоров`я фізичної особи, а також, враховуючи письмові докази, висновок експертизи, які підтверджують те, що позивач в момент укладення з відповідачем оспорюваного договору дарування 06 жовтня 2017 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому про наявні підстави для задоволення позову.

Порушене відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Спосіб захисту відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Розподіл судових витрат

Оскільки позивач при зверненні до суду із позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 704,80 грн судового збору (розмір на час звернення з позовом до суду 2018 рік).

Щодо заходів забезпечення позову

У відповідності до положень ч.7 ст.158 ЦПК України у зв`язку із ухваленням рішення про задоволення позову вжитті заходи забезпечення позову ухвалою від 11 травня 2018 року, за відсутності вмотивованого клопотання учасника справи про скасування таких, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задоволити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Сиротяком М.Р. (реєстрований номер 1020).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ;

третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Сиротяк М.Р., м.Львів, вул.Вітовського,9А.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2020 року.

Суддя О.В.Тімченко