Дата документу 22.12.2020 Справа № 310/2550/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/2550/20
Провадження №22-ц/807/2401/20
Головуючий в 1-й інстанції Прінь І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О. В., Полякова О. З.,
секретарОстащенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року, ухвалене у м. Бердянськ (повний текст рішення складено 10 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», третя особа ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив, що 16.10.2018 року його було звільнено з посади керівника прес-служби згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, про що видано наказ №551 від 12.10.2018 року. За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.11.2019 року, яке залишено в силі постановою Запорізького апеляційного суду від 08.04.2020 року, було скасовано наказ в.о. директора ДП «Бердянський морський торговельний порт» Трощенков О.А. від 12.10.2018 року №551, поновлено його на посаді керівника прес-служби, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.10.2018 року по 30.05.2019 року у сумі 92425,90 грн. Фактично його поновлено на посаді тільки 04.12.2019 року. Посилаючись на ст. 235 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2019 року по 03.12.2019 року (186 днів), виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати 410,78 грн, у розмірі 76405,08 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд.13/7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2019 року по 03.12.2019 року у сумі 49293,60 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд.13/7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 6000,00 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (, 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд.13/7) на користь держави судовий збір в сумі 546,52 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не вірно розраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу, який за підрахунком позивача складає 76405,08 грн.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт», просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинна застосовуватись кількість робочих днів, які б відпрацював позивач, якщо б він не був звільнений з займаної посади. Витрати на правову допомогу при частковому задоволенні позову не можуть бути задоволені в повному обсязі.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зазначає, що доводи апеляційної скарги ДП «Бердянський морський торговельний порт» є безпідставними та необґрунтованими, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, задовольнивши вимоги його апеляційної скарги.

Відповідно до відзиву на апеляційні скарги ОСОБА_1 , ДП «Бердянський морський торговельний порт», третя особа ОСОБА_2 вказує на незаконність судового рішення та просить задовольнити вимоги апеляційної скарги ДП «Бердянський морський торговельний порт».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.2019 року був частково задоволений позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», третя особа - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі і стягнення оплати за час вимушеного прогулу. Рішенням суду був скасований наказ в.о. директора ДП «Бердянський морськийторговельний порт» Трощенкова В.А. №551 від 12.11.2018року «Про звільнення керівника прес-служби Білоусова С.В. на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України «Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (скорочення чисельності або штату працівників)»; поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника прес-служби Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт»; стягнуто з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 жовтня 2018 року по 30 травня 2019 року в сумі 92425,90 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання (а.с.6-9).

Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 08.04.2020 року (а.с.34-41).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.5) і не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 було поновлено на роботі тільки 04.12.2019 року.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 травня 2019 року по 03 грудня 2019 року, виходячи із встановленої рішенням суду від 24.11.2019 року середньоденної заробітної плати, зазначеної в довідці головного бухгалтера підприємства, у розмірі 410,78 грн., яка включає в собі обов`язкові податки та збори (а.с.30).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 травня 2019 року по 03 грудня 2019 року у розмірі 49293,60 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року у цивільній справі ЄУН 310/9294/18 позов ОСОБА_1 до державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт», третя особа виконуючий обов`язки директора державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт» Трощенков Олександр Арнольдович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, задоволено частково. Скасовано наказ виконуючого обов`язки директора ДП «Бердянський морський торговельний порт» Трощенкова В.А. від 12 жовтня 2018 року № 551 «Про звільнення керівника прес-служби ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України «Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (скорочення чисельності або штату працівників)». Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника прес-служби ДП «Бердянський морський торговельний порт». Стягнуто з ДП «Бердянський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 17 жовтня 2018 року по 30 травня 2019 року у розмірі 92425,90 грн. Стягнуто з ДП «Бердянський морський торговельний порт» судовий збір на користь держави у розмірі 2333,86 грн. Рішення у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Бердянський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, та додатковим рішенням, ДП «Бердянський морський торговельний порт» подало апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2020 року апеляційну скаргу ДП «Бердянський морський торговельний порт» залишено без задоволення, судові рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року касаційні скарги ДП Бердянський морський торговельний порт» задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 08 квітня 2020 року та додаткову постанову Запорізького апеляційного суду від 29 квітня 2020 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року апеляційні скарги підприємства «Бердянський морський торгівельний порт» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року та додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року задоволено.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 листопада 2019 року та додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року скасовано, прийнято нову постанову, за якою: «У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт», третя особа виконуючий обов`язки директора державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт» Трощенков Олександр Арнольдович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу відмовлено.

У порядку повороту виконання додаткового рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 грудня 2019 року та додаткової постанови Запорізького апеляційного суду від 29 квітня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Бердянський морський торгівельний порт» 10200 (десять тисяч двісті) гривень.»

Постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підставою позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, був встановлений рішенням суду факт скасування наказу виконуючого обов`язки директора ДП «Бердянський морський торговельний порт» Трощенкова В.А. від 12 жовтня 2018 року № 551 «Про звільнення керівника прес-служби ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника прес-служби ДП «Бердянський морський торговельний порт».

Наразі, рішення, яким вказані факти встановлено, скасовано, у позові відмовлено, тому рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2020 року у цій справі скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», третя особа ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 24 грудня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков