Справа № 309/3901/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А., Фазикош Г.В.,

за участі секретаря: Микуляк Є.В.,

за участі представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хустського районного суду від 27 січня 2020 року, головуюча суддя Лук`янова О.В., про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_4 , від імені та інтересах якої діє Стегура Наталія Романівна, до ОСОБА_5 , Відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та виключення запису про земельну ділянку із Державного земельного кадастру, визнання недійсним договору емфітевзису,

В С Т А Н О В И В:

До Хустського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 , від імені та інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_5 , Відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та виключення запису про земельну ділянку із Державного земельного кадастру, визнання недійсним договору емфітевзису.

У своїй заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :03:003:0024 та заборонити ОСОБА_5 і землекористувачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені наволодіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :03:003:0024.

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_4 є власницею земельної ділянки, площею 0,70 га., на підставі договору дарування АЕА №539595, зареєстрованого Хустською держнотконторою 7 червня 2001 року за №3601, яка має цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, земельна частка «пай» урочище «Білий Камінь», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЗК №036481 від 18 червня 2001 року, виданим Головою Рокосівської сільської ради народних депутатів.

Під час присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру ОСОБА_6 отримала рішення №ВР- 019 про відмову у внесенні відомостей /змін до них/ до Державного земельного кадастру від 5 листопада 2019 року, згідно якої державним кадастровим реєстратором Відділом у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області розглянуто заяву про внесення відомостей /змін до них/ до Державного земельного кадастру від 5 листопада 2019 року /реєстраційний номер ЗВ-019/ разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей /змін до них/ до Державного земельного кадастру з таких підстав: перетин ділянок з ділянкою :03:003:0024, площа співпадає на 99.6633 %.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 187904661 від 7 листопада 2019 року: земельна ділянка за кадастровим номером :03:003:0024 належить ОСОБА_5 . Крім того, згідно даної Інформації власник земельної ділянки - ОСОБА_5 уклала договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб /договір емфітевзису/, серія та номер: 3803, виданий 14 травня 2018 року, видавник: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь Сергій Іванович. Землекористувачем земельної ділянки, площею 0,7400 га, є ОСОБА_3 .

Ухвалою Хустського районного суду від 27 січня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :03:003:0024 та заборонено ОСОБА_5 та землекористувачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :03:003:0024.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову та в задоволенні заяви відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Однак з даними висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві про забезпечення позову позивач жодним чином не обґрунтував у чому полягає утруднення чи неможливість виконання судового рішення у випадку задоволення судом позовних вимог або яким чином може бути спричинена шкода позивачу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , апелянт має право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб на платній основі та відповідно до п.3.1. договору вносить плату у розмірі 26000,00 гривень. (а.с. 24- 29).

Судом вжито заходів забезпечення позову без будь-яких належних доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчившись у реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В даному випадку, ухвалою Хустського районного суду від 27.01.2020 року апелянту заборонено володіти, користуватися та розпоряджатися даною земельною ділянкою, тобто повністю припинено дію договору на користування ділянкою, апелянт не може використовувати дану земельну ділянку за цільовим призначенням.

Таким чином, колегія суддів проходить до висновку, що ухвала про забезпечення позову підлягає зміні в частині заборони ОСОБА_5 та землекористувачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :03:003:0024».

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Хустського районного суду від 27 січня 2020 року змінити, виключивши з другого абзацу резолютивної частини слова: «та заборонити ОСОБА_5 та землекористувачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою за кадастровим номером :03:003:0024».

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 15 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді