Справа № 445/798/20
провадження № 2/445/362/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що згідно судового наказу Золочівського районного суду від 12.02.2018 року з нього стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньго ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 25.01.2018 року і до досягнення сином повноліття. Вказав, що в даний час не працює, матеріальне становище у нього тяжке, має низку захворювань у зв`язку з чим постійно проходить курси лікування, тому не має можливості виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Просив зменшити розмір аліментів та спосіб їх стягнення, а саме: у твердій грошовій сумі в розмірі 1109 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, щомісячно.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав та дав пояснення , аналогічні за змістом позовної заяви.

Відповідачка в судовому засіданні , позовні вимоги не визнала , просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

12.02.2018 року Золочівським районним судом Львівської області був виданий судовий наказ, яким зобов`язано ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь стягувача ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , починаючи стягнення з 25 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 02.11.2020 року Золочівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) вбачається, що у ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліметів станом на 12.05.2020 року становить 27479,55 грн.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 , складеного депутатом міської ради ОСОБА_4 , вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , матеріальне становище та умови проживання задовільні.

В судовому засіданні позивач повідомив, що у нього були доходи: зокрема в 2018 році він працював за кордоном і мав дохід близько 1000 доларів США щомісяця, в 2019 році його дохід в місяць становив близько 6000 грн. , а в 2000 році у нього дохід зменшився, фінасове становище його важке. Допустив заборгованість по сплаті аліментів, бо мав крдедит за придбаний автомобіль.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, тобто той з батьків з ким проживає дитина, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивач фактично просить не зменшити розмір присуджених аліментів, які стягують з нього за рішенням суду, а змінити спосіб стягнення з частки заробітку (доходу) на 1500, 00 грн., що є твердою грошовою сумою.

Суд звертає увагу, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу присудження.

Стаття 192 СК України, тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму має винятково стягувач аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України). Аналогічний висновок щодо права вибору способу стягнення аліментів міститься в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №664/2746/17.

Позивач як особа з якої стягуються аліменти позбавлений можливості просити зменшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, однак, за наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених в частці від заробітку (доходу).

За встановлених обставин, виходячи з встановленого Законом у статті 192 СК України імперативного припису, що звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення належить лише одержувачу аліментів і це є виключно вибором одержувача аліментів, а не платника аліментів, позовні вимоги є такими, що не відповідають вимогам закону, з огляду на що у їх задоволенні суд відмовляє.

За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 89, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. В. Бакаїм