_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/195/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 26000 доларів США, посилаючись на те, що 05.09.2015 року позивачка та відповідачка ОСОБА_2 уклали письмовий договір купівлі-продажу нерухомості, згідно з яким позивачка за домовленістю між ними передала відповідачці грошову суму у розмірі 26000 доларів США у вигляді авансу щодо придбання позивачкою у ОСОБА_2 у власність нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Також було письмово домовлено, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного майна буду зроблено не пізніше 01.09.2016 року. 04.08.2019 року позивачка була виселена з будинку, однак аванс їй не було повернуто, майно не передано.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 05.09.2015 року між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 укладено письмовий договір купівлі-продажу нерухомості, згідно з яким позивачка за домовленістю між ними передала відповідачці грошову суму у розмірі 26000 доларів США у вигляді авансу щодо придбання позивачкою у ОСОБА_2 у власність нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Загальна вартість зазначеного нерухомого майна становить 60000 доларів США, що також письмово було узгоджено з відповідачкою ОСОБА_2 .

При укладанні договору купівлі-продажу від 05.09.2015 року також зазначено, що нотаріальне посвідчення договору буде не пізніше 01.09.2016 року.

Також було домовлено, що у строк до 01.09.2016 року позивачка надасть остаточний остаточний розрахунок за договором купівлі-продажу. Відповідачка ОСОБА_2 взяла на себе обов`язок надати позивачці житлову площу для мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У договорі було узгоджено і грошова сума у розмірі 2000 грн. за користування позивачкою щомісячно комунальними послугами у будинку АДРЕСА_1 , яка входила у загальну вартість нерухомості.

У подальшому деякий час позивачка сплачувала щомісячно комунальні платежі за користування житлом, що підтверджується квитанціями, однак з 01.04.2016 року через скрутний матеріальний стан позивачка не мала можливості сплачувати комунальні послуги.

Відповідачка ОСОБА_2 враховуючи, що позивачка проавансувала вартість будинку, не позбавляла її права користування житлом, тим більш, що позивачка знову продовжила платити за комунальні послуги.

З 04.08.2019 року позивачка разом з дітьми була виселена з житлового будинку АДРЕСА_1 , однак аванс у розмірі 26000 доларів США їй повернуто не було.

Факт проживання позивачки ОСОБА_1 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтвердили свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були допитані у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

Передані позивачем кошти є авансом, сторони не уклали та не оформили договір чи попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна за формою, передбаченою ст. 657 ЦК України; одна сторона відповідачка - фактично відмовилися від майбутнього укладення договору, однак особа, що отримала грошову суму, відмовляється від повернення безпідставно отриманого, а тому такі кошти, незалежно від поведінки та вини будь-якої зі сторін, повинні бути повернуті власнику в тому розмірі, в якому вони надавались. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачеві гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачеві.

Відповідачі зазначають, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки позивачка мала права звернення до суду у строк позовної давності з 01.09.2016 року, з дня коли сплинув строк укладення договору купівлі-продажу.

Однак суд не може прийняти такі доводи відповідача, і вважає, що строк позивачем пропущений не був, оскільки строк потрібно рахувати з 04.08.2019 року, коли позивачка була виселена з житлового будинку, саме з цього часу було порушено її право.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, у суду немає правових підстав погодитися з доводами відповідачів, що позивачкою був пропущений строк позовної давності, оскільки позивачем не був пропущений строк для звернення з позовною заявою про стягнення авансу з відповідачів.

Позивачка зазначає, що отриманий аванс був витрачений в інтересах сім`ї, тобто відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є подружжям, а саме на добудову двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 отримала аванс від ОСОБА_1 26000 доларів США, при цьому у письмовому договорі від 05.09.2015року не зазначено, що відповідач ОСОБА_3 , як чоловік, давав згоду на її отримання, також у договорі не зазначено, що вони разом брали аванс.

Тлумачення ч.4 ст.65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя, як зобов`язану особу (боржника).

Суд не приймає до уваги бездоказові доводи позивача про те, що отриманий аванс був витрачений в інтересах сім`ї, отже, що ОСОБА_3 теж повинен відповідати за виконання зобов`язання за договором від 15.09.2007 року, оскільки у договорі не зазначено, та позивачкою не надано жодного доказу, що отриманий аванс був використаний в інтересах сім`ї.

Згідно з ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що необхідно з ОСОБА_2 стягнути авансу розмірі 735 573 грн., що еквівалентно з 26000 доларів США на час ухвалення рішення суду.

Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 263-265 ЦПК України, ст. 65 СК України, ст. ст. 257, 526, 533, 570, 657 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти (авансу) у розмірі 735 573 грн. (сімсот тридцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три) грн., 80 коп., що еквівалентно з 26000 доларів США на час ухвалення рішення суду.

У задоволенні частини позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.