печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 грудня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Єряшевій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування, відшкодування збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки з відповідачів, мотивуючи вимоги тим, що 12 листопада 2017 року о 12:30 год. в місті Києві по вул. Басейній 5-Б з вини ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього та транспортного засобу марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача. Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , позивачу завдано матеріальну шкоду на суму 35 032,92 грн., яка складається несплаченої суми страхового відшкодування, 3 % річних, пені, франшизи, витрат на правничу допомогу та судового збору.

Позивач, у встановленому законом порядку звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім», де станом на момент вчинення ДТП була застахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , з вимогою виплатити страхове відшкодування, надавши повний пакет документів, необхідний для прийняття рішення та виплати такого, однак ПрАТ «Київський страховий дім» позивачу страхове відшкодування не виплатив, що стало підставою для звернення його з позовом до суду.

Будучи належним чином повідомленим сторони в судове засідання не з`явились, а за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, при цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а відтак, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, приходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 12 листопада 2017 року о 12:30 год. в місті Києві по вул. Басейній 5-Б з вини ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням останнього та транспортного засобу марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що була висвітлена у відповідній постанові суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. (п. 49 постанови). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (п. 73 постанови).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З позовної заяви вбачається, що станом на день вчинення ДТП цивільно-страхова відповідальність ОСОБА_2 перед іншими учасниками дорожнього руху була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АК/3576697.

Так, із Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 742/11-17 від 08 листопада 2017 року та додатків до нього, вбачається, що вартість відновлювального ремонту мотоцикла «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду - 28 листопада 2017 року становить 24 506,65 грн.

Відповідно до положень п.52.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на наведене, єдиним законним способом ОСОБА_1 задовольнити свої вимоги по відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , є звернення до суду з вимогою до страховика ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ СТРАХОВИЙ ДІМ» - з яким винуватець ДТП ОСОБА_2 уклав договір ОСЦПВВНТЗ.

Так, у відповідності до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує, крім іншого, шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості (ВТВ) транспортного засобу.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (п. 1.6 Методики).

Нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Аналіз положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої ст. 988, ст. 1194 ЦК України, п.п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.п. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

За таких обставин, оскільки позивач звертався до страховика із вимогою про відшкодування йому завданих ДТП збитків, отримав відмову у їх нарахуванні, твердження представника позивача викладені в позовній заяві та в судовому засіданні є достовірними, а обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

З огляду на вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, а саме: судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 90, 141, 258-259, 265, 354, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 506,65 грн., пеню у розмірі 1 674,47, 3 % річних в сумі 147,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) франшизу у розмірі 1000,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець