Справа № 2-6764/11
Провадження № 4-с/638/184/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», особа дії, якої оскаржуються Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_1 на повідомлення від 20.10.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 представник АТ «Укрсиббанк» Титоренко І.А. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої вказано, що 19.10.2020 АТ «укрсиббанк» було подано до Шевченківського ВДВС на примусове виконання виконавчий лист, виданий 05.03.2013 у справі №2-6764/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 22.10.2020 АТ «Укрсиббанк» отримало повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого листа. Підставою повернення стало те, що виконавчий документ не містить ідентифікаційного коду боржника та до виконавчого листа не додано ухвалу про виправлення описки. Представник скаржника вважає дії державного виконавця неправомірними, а повідомлення таким, що підлягає скасуванню.

Державним виконавцем Дуденко А. подано відзив на скаргу, у якому зазначено, що стягувачем не залучено ухвалу про виправлення помилки у виконавчому листі. Окрім того, станом на день звернення з виконавчим документом діє ЗУ «Про введення мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказані обставини передбачають про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з дією мораторію.

Представник стягувача АТ «Укрсиббанк» - Титоренко І.А. звернувся до суду з заявою про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Державний виконавець Дуденко А.О. звернулась з заявою про розгляд скарги за її відсутності, просила відмовити у задоволенні скарги.

Боржник ОСОБА_1 та її законний представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17.01.2013 звернуто стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 17.11.2006 №4460, трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину, реєстровий №2-1008 та договору про розподіл спадкового майна, реєстрований №2-1010 в рахунок погашення заборгованості за договором споживчого кредиту №0 від 17.11.2006, укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 в сумі 38915,07 доларів США, 07 центів США, що за курсом НБУ в перерахунку на гривні становить 309082,94 грн. Продаж предмету іпотеки провести в порядку , передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».

На виконання рішення Апеляційного суду Харківської області 05.03.2013 видано виконавчі листи.

19.10.2020 АТ «Укрсиббанк» подано до Шевченківського ВДВС на примусове виконання виконавчий лист , виданий 05.03.2013 у справі №2-6764/11 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

20.10.2020 повідомленням державного виконавця Шевченківського ВДВС повернуто виконавчий документ без прийняття.

Підставою повернення виконавчого документа державний виконавець зазначає, що згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2014 виправлено помилку у виконавчому листі, допущено при його оформлені, а саме дати народження боржника. Стягувачем не було долучено до заяви про відкриття дану ухвалу про виправлення помилки, що на думку державного виконавця, унеможливлює виконання рішення суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

За правилами пункту першого частини другої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Вимоги до виконавчого документу визначені ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. За ч. 5 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання державним виконавцем прийнято рішення про повернення у зв`язку з тим, що стягувачем не було долучено до заяви про відкриття ухвалу про виправлення помилки у виконавчому документі. Також державний виконавець вказує, що виконавчий документ не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання, більш того вимога державного виконавця про долучення до заяви про відкриття провадження ухвали про виправлення помилки не ґрунтується на нормах вищезазначених Законів.

Скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи (ч. 1 ст. 449).

Як вбачається з оскаржуваного повідомлення державного виконавця воно прийнято 20.10.2020.

Вхідного штампу АТ «Укрсиббанк» вбачається, що повідомлення про повернення отримано банком 22.10.2020.

Тобто, десятиденний строк спливає 01.11.2020.

01.11.2020 є вихідним днем (неділя).

Ст. 124 ЦПК України визначено якщо закінчення строку припадає на вихідний , святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший робочий день.

В даному випадку наступним робочим днем є 02.11.2020.

Як вбачається з конверту, у якому надійшла скарга АТ «Укрсиббанк» на дії державного виконавця відправлення було оформлене 02.11.2020.

Ч.2 ст. 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строку для подання скарги може бути поновлений судом.

Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку, що строку для подання скарги пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.18, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», особа дії, якої оскаржуються Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_1 на повідомлення від 20.10.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити.

Поновити Акціонерному товариству «Укрсиббанк" процесуальний строк на подання скарги на дії державного виконавця.

Визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дуденко Анжели Олексіївни при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20 жовтня 2020 року.

Скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дуденко Анжели Олексіївни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20 жовтня 2020 року.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Дуденко Анжели Олексіївни або іншу посадову особу органу ДВС вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом №2-6764/11 , який виданий Дзержинським районним судом м. Харкова.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Суддя І.В. Семіряд