Номер провадження 22-ц/804/3089/20
Номер провадження 22-ц/804/3089/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Гапонова А.В..

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною та витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання автомобіля (суддя Гончарова А.О., повний текст судового рішення складено 06 серпня 2020 року),

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною та витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання автомобіля. Просив визнати недійсним договір комісії № 3354 від 20.10.2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; визнати недійсною довідку рахунок серії ААЕ № 946745 від 20.10.2015 року, яка видана ФОП ОСОБА_4 громадянину ОСОБА_3 ; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21214, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1690 см3, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_2 , яке видано на ім`я ОСОБА_1 ; витребувати із незаконного чужого володіння у громадянина ОСОБА_1 транспортний засіб, а саме автомобіль марки ВАЗ 21214, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1690 см3, зеленого кольору.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання автомобіля. Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені ним витрати, необхідні для утримання та збереження автомобіля ВАЗ 21214 зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_3 , у розмірі 73816 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Витребувано із незаконного чужого володіння ОСОБА_1 транспортний засіб, а саме, автомобіль марки ВАЗ 21214, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1690 см3, зеленого кольору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання автомобіля відмовлено.

Із вказаним рішення суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, ввжає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що належними доказами угону автомобіля, мав бути вирок у кримінальному провадженні. Будь-які вироки в матеріалах справи відсутні. В оскаржуваному рішенні суду зазначається інформація про наявність двох кримінальних проваджень, проте на теперішній час по жодному провадженню нікому не оголошено про підозру, не допитані свідків, потерпілі.

Судом першої інстанції не було встановлено яким чином майно вибуло із володіння власника, в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про відсутність волі власника на передачу майна .В матеріалах справи наявна довідка Територіального сервісного центру № 2343 від 19.05.2018 року, згідно якої 24.06.2014 року спірний автомобіль знято з обліку для продажу.30.10.2015 року спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 ,22.09.2016 року автомобіль знято для продажу. З 28.09.2016 року автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 .. Зняття автомобілю з реєстрації проводиться у присутності власника органами територіальних сервісних центрів. Позивач мав волю на передачу (на продаж) майна іншій особі, оскільки зняв транспортний засіб з реєстрації.

Наголошує на тому, що ОСОБА_5 надав у 2014 та 2017 роках ОСОБА_6 довіреність на відчуження автомобіля ВАЗ 21214 ЗНГ випуск 2006 року кузов зеленого кольору № двигуна НОМЕР_4 , № кузова НОМЕР_5 . Інформація про відчуження автомобіля поза волею позивача не підтверджується жодними доказами, проте судом першої інстанції ну було взято до уваги цю обставину.

20 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП « ОСОБА_4 » було укладено договір комісії № 3354, відповідно до якого автомобіль було передано для реалізації. Виконання договору комісії почалося з 20.10.2015 року. ОСОБА_2 звертається до суду після збігу п`ять років з моменту викрадення автомобіля, та після збігу більш ніж чотирьох років після укладення договору комісії № 3354 і переходу права власності на ОСОБА_3 , тобто з пропуском позовної давності. Позивач в позовній заяві вказує на ті обставини, що саме з 2014 року він перестав володіти спірним автомобілем, проте не вживав будь-яких заходів в тому числі подання позовів, заяв про вчинення кримінального правопорушення.

Вказує на те, що 13.05.2018 року за його адресою проживання приїхали співробітники Мелітопольського відділу поліції, та повідомили, що спірний автомобіль перебуває в угоні. Разом з поліцією приїхав представник власника автомобіля ОСОБА_2 ОСОБА_6 , який надав копію довіреності серія НВІ № 198966. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Циганенко В.В., офіс якої розташований у м. Києві, та датована 12.01.2017 року. ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси в усих установах та організаціях, що стосується спірного автомобіля.

ОСОБА_1 є власником автомобіля з вересня 2016 року, а довіреність видана 12.01.2017 року, а тому на думку апелянта вона є недійсною. Зазначає також той факт, що ОСОБА_2 не міг подавати приватному нотаріусу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 12.01.2017 року, оскільки з вересня 2016 року свідоцтво на транспортний засіб знаходилось у ОСОБА_1 .

Зазначає, що внаслідок експлуатації спірного автомобіля, ОСОБА_1 вимушений був роботи його поточний та капітальний ремонт на загальну суму 73816 грн, вартість ремонту підтверджує квитанціями, чеками та актами виконаних робіт.

ОСОБА_1 просив рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2020 року скасувати та ухвалите нове рішення, яким в задоволені первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні.

Інші учасники справи у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 30.12.2009 року належить право власності на автомобіль марки ВАЗ 21214, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1690 см3, зеленого кольору.

Згідно з договором комісії №3354 від 20.10.2015 року ФОП ОСОБА_4 прийняв на комісію для подальшої реалізації транспортний засіб ВАЗ 21214 ЗНГ, кузов № НОМЕР_1 , 2006 року випуску, зеленого кольору.

20.10.2015 року ФОП ОСОБА_4 було складено акт №3354 технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, за яким проведено огляд транспортного засобу ВАЗ 21214 ЗНГ, кузов № НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить комітенту ОСОБА_2 , та визначено ціну продажу вказаного автомобіля, що становить 84100 грн.

Відповідно до довідки-рахунку №946745 від 20.10.2015 року ОСОБА_3 сплачено на користь ФОП ОСОБА_4 84100 грн. за придбання автомобіля ВАЗ 21214 ЗНГ, кузов № НОМЕР_1 .

30.10.2015 року ОСОБА_3 звернувся до начальника Центру ДАІ 1408 з заявою №75636427 з метою реєстрації транспортного засобу, придбаного в торговельній організації, а саме, автомобіля ВАЗ 21214 ЗНГ, кузов № НОМЕР_1 , 2006 року випуску.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 28.09.2016 року власником автомобіля марки ВАЗ 21214, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1690 см3, зеленого кольору, є ОСОБА_1 .

12.01.2017 року ОСОБА_2 склав довіреність на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (кожен діє окремо) представляти його інтереси в усіх установах та організаціях незалежно від форм власності, що стосується автомобіля марки ВАЗ 21214 ЗНГ, випуску 2006 року, об`єм двигуна 1690, тип кузова легковий універсал, колір зелений, номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 та вести його справи в усіх судових установах з усіма правами, які надані за законом позивачу, відповідачу та третій особі, в тому числі з правом подачі заяви, позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладання мирової угоди, з правом оскарження рішення, постанови, ухвали суду, одержувати рішення суду.

Відповідно до витягу №2 з ЄРДР за №0000612, 28.02.2017 року до чергової частини Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області звернувся ОСОБА_6 із заявою про те, що приблизно 03.09.2014 року невідома особа в камуфльованому одязі незаконно заволоділа належним ОСОБА_2 автомобілем марки ВАЗ 21214 ЗНГ, номер НОМЕР_8 , зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4 , який знаходився на СТО «Форум» за адресою: Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 196, чим спричинила потерпілому матеріальні збитки.

Згідно з витягом з ЄРДР за №0000355 від 07.02.2017 року, в жовтні 2015 року невстановлена особа, знаходячись у приміщенні ПП « ОСОБА_8 » за адресою: м. Бахмут, вул. Ювілейна, 31, шляхом обману, склавши договір купівлі-продажу без участі володільця, заволоділо автомобілем ВАЗ 21214 ЗНГ, який належить ОСОБА_2 , спричинивши йому матеріальну шкоду.

Відповідно до висновку за результатами перевірки матеріалів ЄО №11665 від 13.05.2018 року без ознак кримінального правопорушення, встановлено що, 13.05.2018 року до Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 13.05.2018 року в АДРЕСА_1 , на ЗТГ «Шкільна» він побачив автомобіль ВАЗ 2121 «Нива» НОМЕР_2 , який начебто перебуває в угоні. Він пояснив, що є представником ОСОБА_2 з питань що стосуються автомобіля ВАЗ 21214 ЗНГ 2006 р.в., в кузові зеленого кольору, номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 . Також, пояснив, що вказаним автомобілем в 2014 році в м. Горлівка незаконно заволоділи невстановлені озброєні особи. Згодом він та ОСОБА_2 виїхали на підконтрольну Україні територію в м. Бахмут, де звернулись до Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області з приводу незаконного заволодіння автомобілем, після перевірки виявилось, що вказаний автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_3 .

Згідно з відповіддю Територіального сервісного центру №2343 від 19.05.2018 року на запит Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, автомобіль ВАЗ 21214 НОМЕР_2 , зеленого кольору, НОМЕР_1 , з 30.12.2009 року було зареєстровано за ОСОБА_2 , 24.06.2014 року автомобіль знято з обліку для продажу. 30.10.2015 року ТЗ було зареєстровано за ОСОБА_3 , 22.09.2016 року автомобіль знято для продажу. З 28.09.2016 року автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 07.11.2018 року накладено арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 21214, в кузові зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_4 , 2006 року випуску, який перебуває на державних реєстраційних номерах НОМЕР_2 , що фактично належить ОСОБА_1 , шляхом заборони права відчуження.

Відповідно до висновку №848 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 10.04.2018 року, підписи від імені ОСОБА_2 в договорі комісії № 3354 від 20.10.2015 р. в графі «КОМІТЕНТ» в рядку « ОСОБА_2 »; в акті приймання передачі транспортних засобів та їх складових частин що мають ідентифікаційні номери (розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортного засобу) б/д в графі «ПЕРЕДАВ»; на сто сімдесятому аркуші журналу обліку надходження і реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів, та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, виданих довідок-рахунків, актів приймання-передачі, біржових угод і номерних знаків для разових поїздок (розпочатий 28.03.2015р. та закінчений 18.11.2015р.) в рядку «20.10.2015» в графі «Власник, продавець (прізвище, ім`я, по батькові, адреса, паспортні дані, підпис особи, нижче рукописних записів « ОСОБА_2 АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_9 , виданий Ц-Міським РВ УМВСУ у м. Горлівці, ІНФОРМАЦІЯ_2 . НОМЕР_10 » - виконані не ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а іншою особою.

Ніяких намірів та дій щодо відчуження спірного автомобіля ОСОБА_2 не здійснював, вказане майно вибуло з його володіння поза його волею внаслідок підроблення підпису в договорі комісії від 20.10.2015 року, що підтверджується висновком від 10.04.2018 року, складеним за результатами проведення почеркознавчої експертизи. Згодом спірний автомобіль був відчужений особою, яка не мала права ним розпоряджатися без відома позивача.

Задовольняючі частково первісний позов суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний автомобіль ОСОБА_2 вибув з його власності поза його волею шляхом відчуження його особою, яка не мала права відчужувати спірне майно.

Відмовляючи в задоволені зустрічного позову дійшов про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується з даними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені - таким чином, у даному випаду, між комітентом (продавцем) і третьою особою (покупцем) не виникає жодних прямих договірних (зобов`язальних) відносин.

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 власник автомобіля ВАЗ 21214, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1690 см3, зеленого кольору не приймав участі в укладанні договору комісії від 20.10.2015 року, що підвреджується висновком від 10.4.2018 року, складеним за результатми проведення почеркознавчої експертизи.

Відповідно, оскільки воля власника автомобіля ОСОБА_2 не була спрямована на укладення з ФОП ОСОБА_4 договору комісії, подальша видача довідки-рахунку Серія ААЕ № 946745 від 20.10.2015 року, яка стала підставою для реєстрації даного автомобіля на ім`я ОСОБА_3 ,, відбулась безпідставно, а згодом продажу спірного втомоблія ОСОБА_1 .

Статтею 41 Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він реалізує на власний розсуд.

Частина перша статті 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Одним із способів захисту права власника є витребування майна з чужого незаконного володіння.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦПК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема у випадку, якщо між власником та володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У такому разі майно може бути витребуване від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, за яких за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією зтаких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Реалізація цього права не залежить від доводів володільця речі про те, що він є добросовісним набувачем, якщо власник майна доведе факт вибуття цього майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ніяких намірів ОСОБА_9 , щодо відчуження спірного майна не здійснював. Відчуження спірного автомобіля відбулося на підставі підробленого підпису в Договору комісії №3354 від 20.10.2015 року, що стало підставою для продажу автомобіля третім особам.

А тому апеляційний суд ввжає, що рішення про задоволення позову в частині витребування майна відповідає нормама матеріального та процесуального права.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 , слід зазначити наступне

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними і допустимими є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи зазначені положення процесуального закону, саме на позивача покладено обов`язок довести ті обставини, які мають значення для справи та на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Надані докази на підтвердження ремонту спірного автомобіля не дають підстав вважати, що кошти були вирачені саме на цей автомобіль, оскільки на доданих чеках, квитанціях та актах не зазначається інформація саме який автомобіль ремонтувався та обсяг самого ремонту, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, про відмову в задоволені зустрічного позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява

№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгодиз висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи