Справа № 303/3321/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Готри Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Купар Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року (у складі судді Куцкіра Ю.Ю.) за скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на бездіяльність приватного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» (надалі Банк) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця у травні 2019 р.

Просив зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації у рамках виконавчого провадження № 57288587 домоволодіння і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , без отримання згоди органу опіки та піклування Мукачівської РДА.

На обґрунтування скарги вказав, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 узятих на себе зобов`язань за кредитним договором приватним виконавцем було вчинено виконавчий напис №203 від 06.02.2012 р. про задоволення вимог Банку в розмірі 105 891,01 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок разом із вбудованим нежитловим приміщенням кафе-магазину та офісу, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Указаний виконавчий лист було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю. 24.08.2018 р. було відкрито виконавче провадження.

28.03.2019 р. проведено опис і арешт указаного іпотечного майна, призначено суб`єкта оціночної діяльності для виготовлення звіту про незалежну оцінку майна по виконавчому провадженню.

20.05.2019 р. Банком від приватного виконавця отримано відповідь, згідно з якою за адресою іпотечного майна зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Орган опіки та піклування Мукачівської РДА надав висновок стосовно того, що немає підстав для надання дозволу на реалізацію арештованого майна боржника, яким користуються малолітні діти.

На підставі цього приватним виконавцем відмовлено в передачі іпотечного майна на реалізацію.

Банк вважає указану відповідь безпідставною і необґрунтовано.

Так, малолітні діти боржника не були зареєстровані в іпотечному майні на момент укладення іпотечного договору. Така реєстрація відбулася уже після укладення договору, про що боржник не повідомив Банк. Указаний факт реєстрації малолітніх дітей не може використовуватися для позбавлення кредитора права отримати задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Права іпотекодержателя порушені, відтак приватним виконавцем допущено протиправну бездіяльність щодо примусового виконання виконавчого документу, а саме в передачі арештованого майна на примусову реалізацію.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 р. скаргу задоволено: зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації у рамках виконавчого провадження №57288587 домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , без отримання згоди органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу, а в задоволенні скарги відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-дії приватного виконавця відповідали Інструкції;

-за умови відсутності дозволу органу опіки та піклування передбачається звернення до суду з позовом про надання такого дозволу, а не оскарження бездіяльності приватного виконавця;

-вимога стягувача щодо способу стягнення не відповідає виконавчому напису нотаріуса;

-на іпотечне майно накладено арешт, який не скасований, це унеможливлює здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до безпідставності апеляційної скарги та законності оскаржуваної ухвали.

Суд виходив із обґрунтованості скарги.

Усі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, із таких мотивів.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У пункті 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду Україниз розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (447 у новій редакції), у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Положеннями статті Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 4.5.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Як убачається із матеріалів справи, 24.12.2007 р. між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 305/180-Ж-07 (а.с.7-8). 06.02.2012 р. приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом В.І. було вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на житловий будинок, разом із вбудованим нежитловим приміщенням кафе-магазину та офісу, земельну ділянку, що на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с.9). 24.09.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. було відкрито виконавче провадження на виконання указаного виконавчого напису (а.с.10-11). 28.03.2019 р. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с.12-13).

09.04.2019 р. приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. звернувся до Мукачівської міської ради із запитом про надання дозволу на реалізацію описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 , а саме житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

02.05.2019 р. отримав відповідь, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради не має підстав для надання дозволу на реалізацію указаного майна без попереднього забезпечення дітей правом користування іншим рівноцінним житлом, оскільки це може призвести до порушення їх житлових прав (а.с.21).

17.05.2019 р. приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. надав Банку відповідь про те, що відсутні законні підстави для передачі на реалізацію предмета іпотеки, через те, що орган опіки та піклування Мукачівської РДА не надав дозвіл на таку реалізацію через те, що в житловому будинку зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Ухвалюючи рішення про задоволення скарги Банку на дії приватного виконавця,суд першої інстанції не вказав, які саме протиправні дії або бездіяльність приватного виконавця стали підставою невиконання виконавчого напису № 203, виданого 06.02.2012 р., а також не зазначив вимоги закону, які на думку суду першої інстанції були порушені.

Задовольняючи скаргу, суд виходив із того, що позаяк малолітні діти боржника на момент укладення договору іпотеки не мали права власності чи права користування житлом, переданим в іпотеку, то є усі підстави зобов`язати приватного виконавця провести необхідні заходи щодо примусової реалізації предмета іпотеки без отримання згоди органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, що,в свою чергу, суперечить вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п.28 розділу VIII Наказу Мінюсту «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 р. №512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Згідно з п.3 розділу II Наказу Мінюсту «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» № 2831/5 від 29.09.2016 р. виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу (абзац перший пункту 3 розділу ІІ із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2018 р. N 1859/5).

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається, зокрема, разом із такими документами - у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Колегія суддів констатує, що скаржником не доведено, що приватним виконавцем були порушені норми Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. А вимога Банку про зобов`язання приватного виконавця провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації предмета іпотеки без надання дозволу органу опіки та піклування, за умови, що право користування житловим будинком мають діти боржника, прямо суперечать вимогам закону.

Апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення скарги Банку, оскільки приватним виконавцем під час виконавчого провадження були виконані процесуальні дії з примусового виконання виконавчого напису, передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції належить скасувати як суперечну положенням ст. 263 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги Банку на бездіяльність приватного виконавця, через безпідставність вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.2, 381-384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 2.Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 12 серпня 2019 року скасувати. 3.У задоволенні скарги акціонерного товариства «Альфа-Банк» на бездіяльність приватного виконавця відмовити. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 р.

Судді: