Справа № 462/7513/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретар с/з Шаповалова Ю.О.

справа №462/7513/19; 2/466/1077/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

03.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Залізничого районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування, який в подальшому уточнила та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування уточнених позовних вимог покликається на те, що її батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями до його майна по закону стали позивач ОСОБА_4 , її мама ОСОБА_5 та брат позивача ОСОБА_6 .

Позивач зазначає, що вона та її мама оформили свої спадкові права після смерті батька, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 04.08.1995 року, спадкова справа №208/95, реєстровий номер 4513.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача і позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала її частку, свідоцтво видано 04.08.1995 року, спадкова справа №208/95, реєстровний номер 4511.

Позивач стверджує, що станом на даний час їй належить: 1/2 частина будинку на підставі договору дарування, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 10.08.1993 року, реєстраційний номер 1-6038; 1/6 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 04.08.1995 року, реєстраційний номер 4513; 1/6 частини будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 04.08.1995 року, реєстраційний номер 4511; 1/6 частини будинку не зареєстрована, оскільки її мав успадкувати брат ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_6 у віці 48 років, що стверджується свідоцтвом про смерть №418, виданим ЗАГС м. Лісабона від 01.03.2001 року. Спадкоємцем до його майна є племінник позивача син її брата ОСОБА_2 , який не приймає спадщину і не відмовляється від її прийняття, а майно тим часом руйнується.

Позивач вказує на те, що її брат був спадкоємцем до майна їхнього батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він мав право на 1/6 частину спадкового майна, яка на даний час залишається відкритою.

Відтак, позивач зазначає, що спірний будинок належить їй, крім 1/6 частини, яка є відкритою, ніхто з близьких і рідних не претендує на вищезазначене спадкове майно.

Крім того, позивач займається утриманням будинку в цілому, проводить всі необхідні роботи для підтримання будинку в належному стані, сплачує всі платежі.

Позивач стверджує, що відповідно до вимог ЦК України, вона вчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька та на підставі чого було зареєстровано спадкову справу. Брат позивача мав право на частку житлового будинку у порядку спадкування, однак своїх спадкових прав не оформив, при житті не звертався до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право власності на 1/6 частину будинку та реєстрації права власності на 1/6 житлового будинку, витяг про реєстрацію не отримував.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_4 позбавлена можливості оформити в цілому право власності на будинок, оскільки її брат помер та не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду.

На підставі вищезазначеного та доводи позовної заяви, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , як на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.31)

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.01.2020 справу передано для розгляду до Шевченківського районного суду м.Львова, яка поступила на адресу суду 21.02.2020 та передано судді Свірідовій В.В. (а.с.42,47).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 17.09.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.99).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 29.07.2020 залучено в якості відповідача ОСОБА_2 , а Другу Львівську державну нотконтору переведено в статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.(а.с.84)

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву від 23.11.2020, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів(а.с.106).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву 15.09.2020 в якій просив справу розглядати у його відсутності та проти задоволення позову не заперечує, відмовився від спадкового майна(а.с.94).

Представник третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Другої Львівської державної нотаріальної контори(а.с.91)

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 лютого 1987 року Червоноармійським відділом ЗАГС вбачається, що ОСОБА_3 , який був батьком позивача ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк. 4 спадкової справи).

Позивач ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_5 оформили свої спадкові права після смерті батька ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 04.08.1995 року, спадкова справа №208/95, реєстровий номер 4513(а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 мати позивача , і позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкувала її частку в спадковому майні(свідоцтво видано 04.08.1995 року, спадкова справа №208/95, реєстровий номер 4511)(а.с.11)

Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/10154 від 30.08.2019, позивачу ОСОБА_4 належить:

- 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 10.08.1993 року, реєстраційний номер 1-6038;

- 1/6 частини даного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 04.08.1995 року, реєстраційний номер 4513;

-1/6 частини даного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Другою Львівською державною нотаріальною конторою 04.08.1995 року, реєстраційний номер 4511;

- 1/6 частини будинку, зазначеного вище не зареєстрована, оскільки її мав успадкувати брат ОСОБА_6 (а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_6 у віці 48 років, що стверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 , виданим ЗАГС м. Лісабона від 01.03.2001 року.(а.с.7)

Спадкоємцем до майна ОСОБА_6 є племінник ОСОБА_4 син її брата ОСОБА_2 , який не приймає спадщину і не відмовляється від її прийняття, а майно тим часом руйнується.

Брат позивача ОСОБА_6 був спадкоємцем до майна їхнього батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він мав право на 1/6 частину спадкового майна, яка на даний час залишається відкритою(арк. 2 спадкової справи)

Крім того, позивач займається утриманням будинку в цілому, проводить всі необхідні роботи для підтримання будинку в належному стані, сплачує всі платежі.

ОСОБА_4 вчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, після смерті батька на підставі чого було зареєстровано спадкову справу( арк. 2 спадкової справи).

Брат позивачки ОСОБА_6 мав право на частку житлового будинку у порядку спадкування, та звертався 25.02.1987 року з заявою про прийняття спадщини і про видачу свідоцтва про прийняття спадщини до Другої Львівської державної нотаріальної контори, однак правовстановлюючих документів на право власності виготовлено не було(арк. 2 спадкової справи)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст. 1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п`яту чергу.

Статтею 1258 ЦК України, передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За змістом ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно гл.10 п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.»

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 83, 89, 95,141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку в житловому будинку в порядку спадкування- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі по 1312,70 грн. ( тисяча триста дванадцять гривень сімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова з дня його проголошення.

Суддя В. В. Свірідова