ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9204/20 Справа № 192/1523/20 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2020 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернуто заявниці.

Роз`яснено заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що подана заявницею заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу районного суду - скасувати.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

24 вересня 2020 року на адресу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належного ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на автомобіль BMW 3201 рік випуску 2002 номерний знак НОМЕР_2 VIN НОМЕР_3 .

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - повернуто заявниці.

У зазначеній ухвалі суду від 24.09.2020 року вказано на невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: заява подана до відкриття провадження у справі, в заяві відсутні відомості, що підтверджують належність майна відповідачу по справі, вартість такого майна, для можливості визначення співмірності заходу забезпечення позову із заявленими вимогами позивачкою.

Крім того, додана до заяви роздруківка витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів містить застереження, що Даний витяг носить інформаційний характер і не є офіційним документом і тому не може підтверджувати належність майна відповідачу.

Відповідно до чч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою сторони має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п.1 ч.1 ст. 150 цього кодексу одним із заходів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві та є в нього чи в інших осіб.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити в тому числі захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, аналізуючи наведені норми права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений у ст. 150 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

При цьому, відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення позову і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.

Тобто, питання щодо недостатності інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Інші, наведені в оскаржуваній ухвалі суду в якості підстав для повернення заяви про забезпечення позову мотиви, недостатність обґрунтування тощо, є оцінкою обґрунтованості та законності поставленого перед судом питання, що вирішується судом вже при розгляді заяви про забезпечення позову по суті, що свідчить про порушення судом першої інстанції процесуального порядку розгляду цієї заяви.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова