Єдиний унікальний номер: 448/894/20
Провадження № 2/448/516/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.12.2020 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 не з`явилася,

представник відповідача Судововишнянської міської ради не з`явився,

третя особа представник Мостиської державної нотаріальної контори не з`явилася,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

І. Суть спору

Представник позивачки адвокат Штендер М.В. 28.07.2020року звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0016, що розташована на території Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області).

Стверджує, що після смерті ОСОБА_2 , належну йому спадщину у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України фактично прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, при здійсненні державної реєстрації шлюбу гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було допущено помилку в прізвищі спадкодавця, а саме чоловіком ОСОБА_3 , було зазначено ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 .

Наголошує, що подати позовну заяву про виправлення помилки в актовому записі не є можливим, так як станом на сьогодні, орган місцевого самоврядування, яким було здійснено вищезазначені реєстраційні дії, не має повноважень для здійснення виправлень в актових записах, тому просить суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме, те, що ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_2 .

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Спадкове майно, що залишилося після її смерті становить право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0017, що розташована на території Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області) та право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0016, що розташована на території Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області), яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Стверджує, що позивачка ОСОБА_1 , була племінницею померлої ОСОБА_3 та спадкує вказане майно за законом за правом представлення, оскільки фактично прийняла спадщину, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає.

Наголошує, що через відсутність правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки та неможливість отримання їх дублікатів, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв`язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на вищевказані спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

ІІ. Позиція учасників справи

В підготовче засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте позивачка подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Третя особа в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області В.В.Шаравара у підготовче засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 28.07.2020року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

07.04.2013 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0016, що розташована на території Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області), що належали спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №585708 від 18.03.2009року.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 за життя усім своїм майном, в тому числі зазначеною вище земельною ділянкою не розпорядився.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла його дружина ОСОБА_3 , яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, при здійсненні державної реєстрації шлюбу гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було допущено помилку в прізвищі спадкодавця, а саме чоловіком ОСОБА_3 було зазначено ОСОБА_2 а не ОСОБА_2 .

Так, в свідоцтві про смерть спадкодавця серії НОМЕР_1 від 08.04.2013 року, зазначено що помер « ОСОБА_2 ». В той же час, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4, ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 . Згідно довідки №714, виданої виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області зазначено, що « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » - це одна і та сама особа.

Таким чином, з матеріалів справи відслідковується, що « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » - це одна і та сама особа, а отже факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд вважає доведеним.

Оскільки ОСОБА_3 є дружиною спадкодавця, отже у відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України має право на спадкування за законом у першу чергу. Інших спадкоємців за законом немає. Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця ОСОБА_2 вбачається, що спадкова справа після смерті останнього не заводилася, а отже із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ), до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0017, що розташована на території Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області), яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №585709 від 11.04.2009року та право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0016, що розташована на території Дмитровицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області), яке вона в свою чергу успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця ОСОБА_3 , вбачається, що спадкова справа після смерті останньої не заводилася, а отже із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця ОСОБА_3 та відсутністю спадкоємців першої-п`ятої черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_3 , право на спадкування такої в порядку ч.3 ст.1266 ЦК України отримали спадкоємці за правом представлення, зокрема позивачка ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, а тому суд вважає доведеним факт того, що позивачка ОСОБА_1 дійсно спільно проживала із ОСОБА_3 та була її племінницею.

Факт проживання ОСОБА_3 із племінницею, позивачкою ОСОБА_1 , підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 13.03.2018р. №237.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, відповіддю №1186/06-25 Мостиського державного відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Л/о, відповіддю №1284/06-25 Мостиського державного відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Л/о, що підтверджує зміну прізвища матері.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 не заявила про відмову від даної спадщини.

Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

Спадкоємців попередніх черг спадкування за законом та інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_3 , та прийняли таку, крім позивачки ОСОБА_1 , судом не встановлено.

В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивачка ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження позивачки; копіями свідоцтва про смерть спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; копіями довідок, виданими виконкомом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області від 05.06.2020р. за №714, від 13.03.2018 року за №237 та №239, від 21.09.2018 року за №680 та №681; відповідями Мостиського ДВРАЦС ГТУЮ у Л/о № 1186/06-25 від 06.11.2018 року та №1284/06-25 від 27.11.2018 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; копіями паспорта позивачки по справі; іншими матеріалами справи.

V. Застосоване судом законодавство

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

У відповідності з ст.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81,131Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ЦПК України встановлено, що:

відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81);

суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VI. Висновки суду

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_3 ; вона у передбачений законом спосіб прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, які б у встановлені законом строки вчинили дії щодо прийняття спадщини судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входять зазначені земельні ділянки; право власності ОСОБА_3 на спірні земельні ділянки були посвідчені Державними актами на право на земельну ділянку, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено,- суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом.

VII. Судові витрати

Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0016, що розташована на території Дмитровицької сільської ради (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,5266 га, кадастровий номер :02:000:0017, що розташована на території Дмитровицької сільської ради (правонаступником якої є Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: Судововишнянська міська рада Мостсикього району Львівської області; місце знаходження: м.Судова Вишня, пл. І.Франка, 4, Мостиського району, Львівської області; ;

Третя особа: Мостиська державна нотаріальна контора; місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2020року.

Суддя Ю.Б.Білоус