ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Херсон

номер справи: 653/2566/18

номер провадження: 22-ц/819/1454/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Склярської І.В.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Полікарпової О.М.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Гринечко Сергій Богданович на додаткове рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцов Костянтин Олександрович про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення,яким позовні вимоги задовольнив частково. Вирішено розірвати договір довічного утримання серії ННА №419270, укладений 02.02.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцовим Костянтином Олександровичем, за реєстровим №140, застосувавши наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме, скасувати обтяження на нерухоме майно та повернути ОСОБА_2 2/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ним право власності на вказаний житловий будинок. В іншій частині позову відмовлено.

17 січня 2020 року представником позивача адвокатом Грицак О.С, що діє на підставі договору в інтересах ОСОБА_2 у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до суду першої інстанції подано докази які підтверджують розмір понесених та сплачених витрат позивачем у справі ОСОБА_2

28 лютого 2020 року адвокат Грицак Оксана Сергіївна, яка діє від імені ОСОБА_2 , подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, у якій просила стягнути із відповідачки на користь позивача судові витрати, які складаються з оплати витрат на отримання останнім правничої допомоги у розмірі 18000,00 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 1409,60 грн.

Додатковим рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09 липня 2020 року заяву адвоката позивача Грицак О.С. про постановлення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме 18000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 1409,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі адвокат Гринечко С.Б. який діє в інтересах скаржника ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, а саме як уточнив ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції: про часткове задоволення заяви.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про фактичну оплату ОСОБА_2 коштів своєму адвокату, оскільки надані докази не є такими, які свідчать про її здійснення . Наведений адвокатом розрахунок в частині витраченого часу на проїзд також не підтверджений належним чином. Крім того, адвокат Гринечко С.Б. зазначає, що ОСОБА_1 про день та час розгляду заяви, про ухвалення додаткового рішення у справі, повідомлена не була, тому була позбавлена можливості клопотати про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки сума для неї дуже велика і вона її сплатити не взмозі. Зауважує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Грицак О.С її доводи не визнала, рішення суду вважає таким що ухвалено без порушення норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права. Зауважує, що доводи про неплатоспроможність відповідачки, її незадовільний майновий стан жодним чином не підтверджені.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_1 , адвоката Гринечко С.Б. перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 визначив ціну позову у сумі 20 9875,97 грн. та просив суд:

розірвати договір довічного утримання серії ННА №419270 укладений 02.02.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцовим Костянтином Олександровичем, за реєстровим номером №140, застосувавши наслідки розірвання договору довічного утримання скасувати обтяження на нерухоме майно та повернути ОСОБА_2 2/5 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ним право власності на вказаний житловий будинок;

зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, шляхом передачі ОСОБА_2 ключів від вхідних дверей в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, позов складався з двох вимог: одна вимога майнового характеру про розірвання договору та визнання права власності та інша немайнового характеру - про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Так, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з даним позовом позивачу слід було б сплатити судовий збір: за вимогу майнового характеру, за ставками що діяли на момент звернення до суду першої інстанції - 1 відсоток від ціни позову але не менше за 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2098,76 грн. (ціна позову 209875,97грн *1%) та за вимогу немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що становить 704,80 грн.

Таким чином позивач при подачі позову до суду першої інстанції повинен був сплатити судовий збір у загальному розмірі 2803,56 грн.

Згідно з квитанцією від серпня 2018 року №21 за подання позову в цій справі ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

14 січня 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення,яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково. Судовим рішенням постановлено: розірвати договір довічного утримання серії ННА №419270, укладений 02.02.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцовим Костянтином Олександровичем, за реєстровим №140, застосувавши наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме, скасувати обтяження на нерухоме майно та повернути ОСОБА_2 2/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ним право власності на вказаний житловий будинок. В іншій частині позову відмовлено.

Питання судових витрат судом першої інстанції не вирішувалося, у встановлений процесуальним законом строк ОСОБА_5 подала заяву з доказами на підтвердження розміру витрат у зв`язку з розглядом справи / а.с.60-69/.

У якості доказів на підтвердження розміру понесених та сплачених витрат на правову допомогу ОСОБА_2 , адвокатом Грицак О.С. було подано:

договір «Про надання правничої допомоги» №427/18 від 13.07.2018 року, укладений між ОСОБА_5 (адвокат) та ОСОБА_2 (клієнт) пунктом 1, 2 розділу «Гонорар (вартість послуг) Адвоката» якого, передбачено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару; обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у відповідному розрахунку, який є невід`ємним додатком до цього Договору (додаток №1) і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань. Адвокат Грицак О.С. здійснює адвокатську діяльність у м. Нова Каховка Херсонської області /а.с. 20/;

розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу, згідно договору №427/18 від 13.07.2018 року, наступного характеру: 13.07.2018 року попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, узгодження правової позиції (витрачений час 3 години) 2550,00 грн.; 18.07.2018 року складання та направлення запиту 500,00 грн.; 25.07.2018 року ознайомлення з відповіддю на запит (витрачений час 15 хвилин) 210,00 грн.; 30.07.2018 року складання та направлення листа, а саме пропозиції щодо вирішення питання мирним шляхом (витрачений час 1 година) 850,00 грн.; 02.08.2018 року аналіз норм законодавства та судової практики (витрачений час 2 години) 1700,00 грн.; 02.08.2018 року - складання процесуальних документів, позовної заяви, виготовлення копій та направлення позову до суду (витрачений час 2 години 30 хвилин) 2125,00 грн.; 08.08.2018 року ознайомлення з відповіддю на лист від 18.07.2018 року (витрачений час 15 хвилин) 210, 00 грн.; 15.11.2018 року представництво інтересів клієнта в суді, а саме час витрачений в дорозі Н.Каховка Генічеськ Н.Каховка (витрачений час 3 години) 2550,00 грн.; 15.02.2019 року представництво інтересів клієнта в суді, а саме час витрачений в дорозі Н.Каховка Генічеськ Н.Каховка (витрачений час 3 години) 2550,00 грн.; 15.02.2019 року представництво інтересів клієнта в суді 1000,00 грн; 17.05.2019 року представництво інтересів клієнта в суді, а саме час витрачений в дорозі Н.Каховка Генічеськ Н.Каховка (витрачений час 3 години) 2550,00 грн.; 17.05.2019 року представництво інтересів клієнта в суді 1000,00 грн.; 11.10.2019 року представництво інтересів клієнта в суді, а саме очікування відеоконференції в Новокаховському міському суді з Генічеським районним судом (витрачений час 1 година 30 хвилин) 1250,00 грн.; 14.01.2019 року представництво інтересів клієнта в суді (витрачений час 1 година) 1000,00 грн. Всього 20045,00 грн., фактично оплачено 18000,00 грн. розрахунок складений станом на 14.01.2020 року /а.с. 66/;

квитанції до прибуткового касового №250/18 від 13.07.2018 року на суму 13000,00 грн., яка прийнята від ОСОБА_2 за Договором №427/18 від 13.07.2018 року; №11/19 від 20.02.2019 року на суму 5000,00 грн. яка прийнята від ОСОБА_2 за Договором №427/18 від 13.07.2018 року /а.с. 67, 68/;

акт №1/2020 від 17.01.2020 року здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого адвокатом Грицак О.С., з одного боку та клієнтом ОСОБА_2 з іншого боку складено цей акт про те, що адвокатом Грицак О.С. були проведені роботи згідно договору про надання правничої допомоги від 3.07.2018 року №427/18, відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу складеного станом на 14.01.2020 року загальна вартість послуг складає 20045,00 грн., фактично сплачено клієнтом 18000,00 грн. Сторони претензій одна до одної не мають. /а.с. 69/.

Додатковим рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 09 липня 2020 року заяву адвоката позивача Грицак О.С. про постановлення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме 18000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 1409,60 грн. судового збору.

Задовольняючи заяву в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем до закінчення розгляду справи по суті не заявлялися клопотання про зменшення розміру судових витрат, їх неспівмірність чи необґрунтованість. Позивачем доведено співмірність заявлених витрат на правову допомогу, надано детальний розрахунок наданих послуг. На думку суду першої інстанції , заявлений розмір витрат не суперечить складності справи та часу, витраченого на надання послуг.

Разом з тим, наведений висновок суду не в повній мірі відповідає нормам процесуального права.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення та роз`яснила адвокату право на заявлення клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке так ї не було заявлено.

Колегія суддів приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Досліджуючи розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу, в якому містяться характер правової допомоги (послуги), суд першої інстанції не звернув увагу, що частина із наданих послуг не може бути віднесена саме до правничої допомоги.

Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, такий вид послуги, який зазначений адвокатом «представництво інтересів клієнта в суді, а саме час витрачений в дорозі», та «представництво інтересів клієнта в суді, а саме очікування відеоконференції в Новокаховському міському суді з Генічеським районним судом» не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI. А тому, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, із наведеного розрахунку не можуть бути відшкодовані вищенаведені послуги зазначені по датам:15.11.2018; 15.02.2019; 17.05.2019, 11.10.2019 на загальну суму 8 900 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що такий вид послуги, як представництво інтересів клієнта в суді 15.02.2019 року, вартість за яку, адвокатом зазначена в розрахунку 1000 грн., не надавалась, оскільки за протоколом судового засідання / а.с.37/ сторони в судове засідання не прибули. Отже наведена адвокатом послуга також не може бути відшкодована.

Таким чином, заявлена до стягнення сума витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме : на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн. правове обґрунтування має сума 8 100 грн.

Згідно з квитанцією від серпня 2018 року №21 за подання позову в цій справі ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1409,60 грн. Проте, позивач при подачі позову до суду першої інстанції повинен був сплатити судовий збір у загальному розмірі 2803,56 грн. з таких підстав.

Так, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з даним позовом позивачу слід було б сплатити судовий збір: за вимогу майнового характеру, за ставками що діяли на момент звернення до суду першої інстанції - 1 відсоток від ціни позову але не менше за 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2098,76 грн. (ціна позову 209875,97грн *1%) та за вимогу немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що становить 704,80 грн.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції позов задоволено частково, а саме в частині, що охоплюється майновими вимогами (вирішено розірвати договір довічного утримання серії ННА №419270, укладений 02.02.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Кравцовим Костянтином Олександровичем, за реєстровим №140, застосувавши наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме, скасувати обтяження на нерухоме майно та повернути ОСОБА_2 2/5 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ним право власності на вказаний житловий будинок). Таким чином, частина судового збору, яка припадає на немайнову вимогу, в задоволенні якої відмовлено, в сумі 704 грн.80 коп., з відповідача стягненню не підлягає.

Задоволена майнова вимога була сплачена позивачем судовим збором частково, а саме в сумі 704 грн. 80 коп (як немайнова вимога), а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума (704,80 грн.), та з відповідача в дохід держави підлягає стягненню недоплачена позивачем сума судового збору за майнову вимогу в розмірі 1393 грн.96 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції мав врахувати положення статті 141 ЦПК України та виходити з того, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, зважаючи на часткове задоволення судом першої інстанції позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 704 грн 80 коп. та з відповідача в дохід держави підлягає стягненню недоплачений позивачем судовий збір в сумі 1393 грн.96 коп. .

Часткове задоволення позову є підставою для пропорційного стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме в сумі 6075 грн..

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Гринечко Сергій Богданович задовольнити частково.

Додаткове рішенняГенічеського районного суду Херсонської області від 09 липня 2019 року змінити.

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу з 18000,00 гривень до 6075 грн. (шість тис. сімдесят грн.)

Зменшити суму стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору з 1409,60 гривень до 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1393 грн.96 коп.(одна тис. триста дев`яносто три грн. 96 коп.)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

О.М. Полікарпова

Повний текст постанови складено 16 грудня 2020 року.

Суддя І.В. Склярська