№ 207/2841/18
№ 2-з/207/10/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Баглійського районного суду м Дніпродзержинська від 07 лютого 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 , про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу задоволені у повному обсязі.

09.01.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заочного рішення Баглійського районного суду м Дніпродзержинська від 07 лютого 2019 року, разом з даною заявою була подана заява про забезпечення позову, в якій представник відповідача ОСОБА_2 просив зупинити виконавче провадження, яке відкрите на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2019року за заявою АТ «Дніпропетровськгаз»до моменту набрання законної сили судовим рішенням, посилаючись на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 5932885 від 11.06.2019 року відкрито виконавче провадження Південним відділом державної виконавчої служби м. Кам`янського, згідно з цією постановою з ОСОБА_1 стягуються на користь «Дніпропетровськгаз» заборгованості у розмірі 55250,68 грн. на підставі рішення Баглійського районного суду м Дніпродзержинська від 07 лютого 2019 року, також постановою державного виконавцянакладений арешт на кошти ОСОБА_1 , кошти стягуються з заробітної плати ОСОБА_1 , заробітна плата є єдиним джерелом існування її та її неповнолітніх дітей, що дуже погано позначається на якості життя останніх. Вважає, що невжиття заходів щодо зупинення вищезазначеного виконавчого провадження може істотно ускладнити чи унеможливити подальший ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів відповідача.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, із змісту вищенаведеної статті вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Отже, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачано право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Тобто, умовами такого виду забезпечення позову, крім іншого, є провадження по оскарженню виконавчого документа на підставі якого здійснюється стягнення. При цьому суд вправі зупинити стягнення, але не саме виконавче провадження.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження, суд керується роз`ясненнями п.15 постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, відповідно до якого, при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Суд звертає увагу, що п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню зі сторони виконавця, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, а зупинення виконавчого провадження, це прерогатива виключно державного виконавця.

З урахуванням наведених обставин, суддя вважає, що необхідно відмовити в задоволенні даної заяви.

Разом з тим, суд зазначає, що вжиття заходів щодо зупинення виконавчих дій відноситься до виключних повноважень державного виконавця, а тому заявник не позбавлений права на звернення до державного виконавця із відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Юрченко