справа №176/1906/20
провадження №2/176/719/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Овчаренко О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2020 року, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Брагіна Д.О. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким збільшити розмір присуджених аліментів, встановлених судовим наказам, та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 травня 2012 року Жовтоводським міським судом видано судовий наказ відповідно до якого з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 травня 2012 року і до його повноліття. Таким чином відповідач сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тим більше, що на даний час законодавством передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вона зверталась до державної виконавчої служби в м. Жовті Води, щодо перерахунку щомісячного розміру стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання сина з 30 відсотків до розміру стягнення ј частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття., але працівники державної виконавчої служби повідомили, що їй необхідно звернутися до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів. Станом на сьогоднішній день відповідач є здоровим та працездатним, інших утриманців, окрім сина ОСОБА_4 не має. Таким чином, позивач вважає, що є всі законні підстави для того, щоб збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 до розміру ј частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, тому позивач звернулась з позовом до суду.

Ухвалою судді від 23 листопада 2020 року відкрито провадження, та вирішено дану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони про розгляд справи повідомлялись належним чином, зокрема відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової Влади України.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано рішенням Жовтоводського міського суду від 03 січня 2012 року./а.с.10/

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 . /а.с.8/

Судовим наказом виданим Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області від 12 травня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 травня 2012 року і до його повноліття.

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », а вдруге уклавши шлюб, змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.12).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Разом з тим, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням.

Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку із змінами згідно Закону Україну «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII мінімального розміру аліментів.

Також, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином відмова органу виконавчої служби у перерахунку аліментів у сторону збільшення у зв`язку із зміною законодавства є незаконною і є підставою для оскарження дій виконавчої служби в судовому порядку.

Крім того, відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року, висловленій у справі № 755/10947/17, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів.

Окрім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача ОСОБА_2 змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це зазначено у судовому наказі Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 травня 2012 року, він офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, що дозволяє йому сплачувати аліменти у частці від його доходу.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи зміст стст.181,92 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 185, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек