Справа № 441/439/20 Провадження № 2/450/1107/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Покидько Л. Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася в суд з позовом про надання їй додаткового строку три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що її батько, ОСОБА_5 , який до своєї смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час свого життя батько залишив заповіт, складений 5 квітня 2017 року, посвідчений нотаріально, за яким батько зробив розпорядження на випадок своєї смерті, а саме: належний йому на праві власності житловий будинок з відповідними спорудами та приналежною до нього земельною ділянкою, які розташовані за адресою: Львівська область, Пустомитівський район с. Зимна Вода вулиця Львівська за АДРЕСА_2 заповідав позивачці його доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті батька відкрилась спадщина, але у зв`язку з нижчевикладеними обставинами позивачка пропустила шестимісячний термін на подачу до нотаріуса відповідної заяви. Вона, маючи заповіт, після смерті батька вступила в володіння та розпорядження майном, що заповів їй батько, помилково вважала, що фактично вступивши у спадщину, вона зможе після спливу шести місяців звернутись до нотаріуса для оформлення спадкових прав та документів на будинок. Проте, виявилось, що заяву вона повинна була подати протягом шести місяців після смерті, а не після спливу шестимісячного терміну. Окрім позивача в батька є ще син - брат позивачки ОСОБА_3 та мама позивачки, ОСОБА_4 . Майно, що заповів позивачці батько було отримане ним в дарунок, отже, спільною сумісною власністю подружжя воно не являється.

Позивачка маючи на руках заповіт, дійсно вважала, що спадщину прийняла, оскільки користується будинком, що відповідає останній волі батька. Окрім цього, і найголовніше, з батьком в позивачки були теплі відносини і його смерть стала для ОСОБА_1 душевним потрясінням і одразу бігти до нотаріуса в неї навіть таких думок не виникало. Було багато клопотів після смерті батька.

10.04.2020 року провадження у справі відкрито.

14.05.2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідачів, в якому вони позов заперечують у повному обсязі. В обґрунтування зазначають, що у спадкоємиці ОСОБА_1 перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а тому правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви немає. Юридична необізнаність позивача не може бути поважною причиною встановленого законом строку, а доказів які б свідчили про поважність пропуску шестимісячного строку позивачем не представлено.

21.07.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

04.11.2020 року справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві просить позов задоволити у повному обсязі. Окрім того суду пояснила, що правовстановлюючі документи забрав брат відповідач у справі ОСОБА_3 що стало перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою. Разом з тим у своїх поясненнях зазначила, що завжди знала про наявність заповіту, оригінал якого був у неї, однак через необізнаність не звернулась до нотаріуса у шестимісячний строк. Зазначила, що через погані відносини з братом, останній не повідомив нотаріуса про інших спадкоємців, а саме про неї. Разом з тим повідомила, що перебувала за кордоном на момент смерті батька і повернулась в Україну у листопаді 2019 року. Не змогла звернутись в Городоцьку нотаріальну контору, оскільки у неї були відсутні документи, а саме: свідоцтво про смерть та довідка про реєстрацію спадкодавця, які відповідач по справі, її брат, відмовився їй надати, тому не змогла відкрити спадкову справу в строк, визначений на це законом.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов заперечив. Суду пояснив, що ще до смерті батька позивачка забрала собі заповіт та правовстановлюючі документи на житловий будинок у с. Зимна Вода, а тому документи були у неї в наявності. Вважає, що у останньої не було перешкод у подачі заяви у нотаріальну контору. Згідно усіх домовленостей йому було відомо, що будинок в с. Зимна Вода після смерті батька буде належати позивачці.

Допитаний в судовому засіданні якості свідка син позивачки ОСОБА_6 , 1991 року народження суду пояснив, що мамі не вистачало якихось документів, яких не знає, для звернення до нотаріусах, для прийняття спадщини. Зазначив, що особисто після смерті діда (спадкодавця) передав позивачці (матері) належним чином завірену копію свідоцтва про смерть, а можливо і оригінал. Вказує, що йому було відомо, що всі правовстановлюючі документи на будинок у с. Зимна Вода зберігались у позивачки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги заперечила у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Городок, що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 19.06.2019 року, серія НОМЕР_1 .

З копії заповіту від 05.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Городоцького нотаріального округу Богаченко Н. С., реєстровий № 306, вбачається що за життя ОСОБА_5 , на випадок смерті належний йому на праві власності житловий будинок з відповідними спорудами та приналежного до нього земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 заповів своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачу по справі

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні, ОСОБА_1 звертається до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим із наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 304/2019, заведеної Городоцькою державною нотаріальною конторою, 12.12.2019 року така заведена за заявою ОСОБА_3 , про прийняття спадщини від 12.12.2019 року та в матеріалах такої відсутні відомості про звернення ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином судом встановлено, що позивач, яка не проживала на момент смерті батька разом із ним, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_3 , протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не вчинила дій для її прийняття, а саме не звернулась із заявою про прийняття спадщини, чого не зробила і після спливу шестимісячного строку.

Як на причини поважності пропуску шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач зазначає те, що вважала, що прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном, а саме житловим будинком, який їй заповів батько.

Разом з тим, позивач в судовому засіданні ствердила, що знала про існування заповіту, оригінал якого знаходиться у неї, знала про останнє місце проживання батька в м. Городок, Львівської області, а також про знаходження більшої частини спадкового майна у Городоцькому районі Львівської області.

Разом з тим допитаний в судовому засіданні свідок син позивачки ствердив, що мама 18.06.2019 року поїхала закордон працювати та повернулась восени, до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини залишалось близько двох місяців, однак не маючи копії свідоцтва про смерть та довідки про склад сімї не змогла звернутись із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Правова позиція Верховного суду України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлого ОСОБА_5 . Разом з померлим не проживав, таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладалася вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об`єктивно не вплинули на можливість вираження позивачем, як спадкоємцем волі та волевиявленню щодо вступу у спадщину, оскільки ОСОБА_1 не вчинила протягом шестимісячного строку для подання відповідної заяви жодних дій, які б свідчили про її намір для прийняття спадщини. Водночас, суд бере до уваги, що позивач знав про смерть спадкодавця та наявність в нього спадкового майна, а отже, усвідомлював себе спадкоємцем. Таким чином, ОСОБА_1 могла у інший визначений законом спосіб вчинити дії спрямовані на прийняття спадщини, перебуваючи за межами України, зокрема, надіслати нотаріально завірену заяву поштою.

Таким чином, жодних доказів наявності поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини, які б перешкоджали протягом шести місяців після відкриття спадщини звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, позивачем суду не представлено, клопотання про витребування таких заявлено не було. За таких обставин суд вважає відсутніми правові підстави для визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини й визначення додаткового строку для її прийняття.

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність достатніх, допустимих і належних доказів на підтвердження поважності пропуску визначеного законом шестимісячного строку, заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1235, 1269, 1270, 1272 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2020 року.

СуддяІ. І. Мельничук