22-ц/804/3660/20
2-3880/2009

У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер 2-3880/2009

Номер провадження 22-ц/804/3660/20

23 грудня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Лопатіної М.Ю., перевірив матеріали справи за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2009 року, ухвалене у складі судді Помогайбо В.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства «Маріупольське агентство «Союзпечать» про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на нежитлове приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2009 року вищевказаний позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - торгового павільйону, літери «А-1», площею 4,6 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1 , укладений 24 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та Товариством «Маріупольське агентство «Союзпечать», в особі його директора ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення - торговий павільйон, літери «А-1», площею 4,6 кв.м., розташований на АДРЕСА_1 .

Не погодившись з таким судовим рішенням, Маріупольська міська рада Донецької області 19 листопада 2020 року подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької області залишено без руху для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших причин його пропущення.

З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2020 року копія вищенаведеної ухвали була направлена на зазначену скаржником в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_2 (вих.№ 2-3880/2009/63817/2020).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримана уповноваженою особою відповідача 30 листопада 2020 року (а.с 65).

Таким чином, визначений судом десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув 10 грудня 2020 року.

Апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Апеляційний суд зазначає, що складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства, сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи норм процесуального законодавства, у тому числі і законодавчо встановлених обмежень.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.

Згідно матеріалів справи вбачається, що Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 12 червня 2009 року ухвалено рішення по даній справі ( а.с. 42-43), при цьому скаржник - Маріупольська міська рада Донецької області до участі у справі залучена не була.

27 січня 2016 року Маріупольська міська рада Донецької області звернулася до місцевого суду із запитом про надання інформації про оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2009 року, долучивши копію даного рішення (а.с.44).

Зазначена обставина свідчить про обізнаність скаржника про ухвалення оскарженого рішення в січні 2016 року, проте із апеляційною скаргою Маріупольська міська рада Донецької області звернулася звернулась лише 19 листопада 2020 року, тобто більше ніж через чотири роки. При цьому про наявність поважних причин для пропущення строку на апеляційне оскарження з січня 2016 року скаржник апеляційному суду не повідомив.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови скаржнику у відкритті апеляційного провадження, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства «Маріупольське агентство «Союзпечать» про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на нежитлове приміщення.

Копію ухвали направити всім учасникам справи.

Оригінал апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 червня 2009 року та додані до неї матеріали повернути Маріупольській міській раді Донецької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя