Справа № 454/662/19 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/2615/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І., з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. Репака В.В., представника АТ «Універсал Банк»- Червінського І.М., Майко С.Я. та його представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Універсал Банк» та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб ОСОБА_6 , Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк», Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, Приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галини Іванівни про витребування майна від добросовісного набувача,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_5 звернувся із зазначеним позовом до відповідачів мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належав комплекс нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м. кв та земельною ділянкою площею 0,6203 га, кадастровий номер №:01:001:0018, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу комплексу та земельної ділянки від 27 жовтня 2006 року.

29 жовтня 2007 року він продав ОСОБА_6 зазначений майновий комплекс разом із земельною ділянкою.

У той же день, 29 жовтня 2007 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Універсал Банк» було укладено іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_6 передав в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» майновий комплекс нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м.кв. та земельною ділянкою площею 0,6203 га, кадастровий номер №:01:001:0018, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі №454/2228/15-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового комплексу нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м.кв. та земельною ділянкою площею 0,6203 га, кадастровий номер №:01:001:0018, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Бойчук Н.І., та зареєстровано в реєстрі №6375;

Зобов`язано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 у власність майновий комплекс нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м.кв. та земельною ділянкою площею 0,6203 га, кадастровий номер №:01:001:0018, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та скасовано державну реєстрацію права власності на це майно.

19 вересня 2018 року він довідався про те, що належне йому нерухоме майно виставлене на продаж з прилюдних торгів.

Він повідомив приватного виконавця Пиць А.А. про те, що договори купівлі-продажу майнового комплексу та земельної ділянки на підставі яких ОСОБА_6 ними володів та передавав їх в іпотеку були визнані недійсними на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року .

Попри те, що укладені між Позивачем та ОСОБА_6 договори купівлі-продажу майнового комплексу та земельної ділянки на підставі яких ОСОБА_6 ними володів та передав їх в іпотеку були визнані недійсними, 20 вересня 2018 року відбулися електронні торги з реалізації іпотечного майна - майнового комплексу нежитлових приміщень загальною площею 649,1 м.кв. та земельною ділянкою площею 0,6203 га, кадастровий номер №:01:001:0018, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем на яких було визнано ОСОБА_1 .

Враховуючи, що первинний правочин на підставі якого майно вибуло із його володіння (договір купвлі-продажу від 29 жовтня 2007 року) визнано недійсним згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року, його права підлягають захисту шляхом задоволення позову про витребування майна у добросовісного набувача, яким є ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначених обставин позивач ОСОБА_5 на підставі ст.388 ЦК України просив:

Витребувати від ОСОБА_1 на свою користь наступне майно:

нежитлові приміщення комплексу нежитлових виробничих приміщень, загальною площею 649,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248;

земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення, загальною площею 0,6203га, кадастровий №:01:001:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248 (т.1а.с.3-8).

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року позов задоволено.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 :

- нежитлові приміщення комплексу нежитлових виробничих приміщень, загальною площею 649,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248;

- земельну ділянку для обслуговування виробничого приміщення, загальною площею 0,6203га, кадастровий №:01:001:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять)грн. судового збору за подання позовної заяви та 384 (триста вісімдесят чотири)грн. 20коп. судового збору за подання заяви про застосування заходів забезпечення позову.

Рішення суду оскаржили представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 , Акціонерне товариство «Універсал Банк» та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 посилається на те, що в ході розгляду справи не було встановлено фактів, які б підтверджували відсутність волі ОСОБА_5 на відчуження спірних приміщень та земельної ділянки. Судом неправильно застосовано ст.388 ЦК України та задоволено позов щодо витребування майна.

За наведених обставин ОСОБА_5 повинен був звернутись до ОСОБА_6 з позовною заявою про стягнення коштів, а тому позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх прав.

Звертає увагу на наявність у справі двох цілком протилежних судових рішень з приводу даного спору, зокрема рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2011 року у справі №2-351/11, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним, розірвання договорів купівлі - продажу комплексу будівель загальною площею 649,1 кв.м. та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення площею 0,6203 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено повністю, та заочне рішення цього ж суду від 20 листопада 2017 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель загальною площею 649,1 кв.м. та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення площею 0,6203 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зобов`язано ОСОБА_6 повернути у власність ОСОБА_8 вказане нерухоме майно та зобов`язано скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Зазначає, що судове рішення від 2011 року є визначальним доказом, оскільки спростовує аргументи ОСОБА_5 щодо неправомірності вибуття майна із його власності.

Разом з тим, навіть наявність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання недійсними договорів купівлі-продажу не свідчать про відсутність волевиявлення ОСОБА_5 на продаж спірного майна.

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не враховано добросовісність набувача ОСОБА_1 в розумінні ч.2 ст.388 ЦК України, оскільки спірне майно було придбане ним за результатами прилюдних електронних торгів з реалізації майна в порядку виконання судового рішення від 20 вересня 2018 року, які ніким не визнавалися недійсними.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Універсал Банк» посилається на те, що на момент проведення електронних торгів з реалізації оспорюваного майна станом на 20 вересня 2018 року, ОСОБА_5 не був власником спірного майна у зв`язку з не проведенням державної реєстрації права власності. На цей час власником майна залишався ОСОБА_6 , а тому у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. не було підстав, зазначених в ст.ст.37,39 Закону України «Про виконавче провадження», для винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, чи закінчення виконавчого провадження, а тому у ДП «Сетам» не було підстав для припинення електронних торгів та зняття майна з реалізації.

Звертають увагу на правову позицію Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі №742/3490/16-ц у якій зазначено, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребовувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Електронні торги в даному випадку не були визнані судом недійсними, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, тому немає підстав для витребування майна у добросовісного набувача.

В межах справи цивільної справи №2-3511 встановлено, що ОСОБА_6 оформив кредит у ВАТ «Банк Універсальний» (тепер ПАТ «Універсал Банк») у сумі 300 000 доларів США 26 жовтня 2007 року, передав зазначену суму ОСОБА_5 , який за вказані кошти погасив власний кредит у ПАТ «УкрСиббанк».

Факт виконання передачі ОСОБА_6 ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 300 000 доларів США за договором купівлі - продажу від 29 жовтня 2007 року комплексу нежитлових виробничих приміщень, загальною площею 649,1кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248 та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення, загальною площею 0,6203га, кадастровий №:01:001:0018, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248 підтверджений вироком Галицького районного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року у справі №1-227/11, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України.

Вважають, що спірне майно у Позивача вибуло з його володіння не поза його волею, а в діях позивача ОСОБА_5 була наявна воля на передачу майна ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2007 року.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович посилається на те, що спірні об`єкти нерухомого майна на момент реалізації перебували в заставі Банку, а тому зміна власника майна, в тому числі на підставі рішення суду про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, не була перешкодою проведення прилюдних торгів.

Після реалізації нерухомого майна іпотека припинилась в силу приписів ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки публічні торги, в даному випадку, не були визнані судом недійсними то немає підстав для витребування майна у добросовісного набувача.

Звертає увагу на те, що приватному виконавцю до моменту подання цього позову не було відомо про існування рішення Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року, згідно якого було визнано недійсними договори купівлі-продажу спірного майна.

Зазначає, що за обставин справи позивач ОСОБА_5 добровільно відчужив ОСОБА_6 майновий комплекс та земельну ділянку згідно договорів купівлі-продажу від 29 жовтня 2007 року.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. Репака В.В. та представника АТ «Універсал Банк» - Червінського І.М. на підтримання апеляційних скарг, ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення по справі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договори купівлі-продажу спірного майна від 29 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були визнані недійсними з тих підстав, що дані правочини вчинені ОСОБА_5 під впливом обману і дане рішення набрало законної сили.

Оскільки майно вибуло із володіння позивача поза його волею, він має право витребувати його від добросовісного набувача, яким в даному випадку є ОСОБА_1 за правилами ст.388 ЦК України.

З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.

Відповідно до положень ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

3. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно договорів купівлі-продажу від 29 жовтня 2007р. ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 комплекс будівель загальною площею 649,1 кв.м., що складається з трьох будівель: цегляного цеху сухого молока, цегляних гаражів, цегляної трансформаторної та споруди №1-3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . за ціною - 1 319 842грн. (зареєстровано в реєстрі №6373) та земельну ділянку для обслуговування вказаного виробничого приміщення, що розташована за цією ж адресою, за ціною 200208, 00грн. (зареєстровано в реєстрі №6375).

Відповідно до п.8 договору купівлі-продажу комплексу будівель та п.7. договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 жовтня2007р. розрахунок за придбану нерухомість мав бути проведений покупцем після укладення ним кредитної угоди з банком.

Таким чином, покупець мав провести розрахунок за придбану нерухомість після укладення кредитної угоди з банком.

В межах цивільної справи №2-351/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третіх осіб приватного нотаріуса Бойчук Наталії Іванівни, ПАТ «Універсал Банк», управління деркомзему у Сокальському районі, ЛОР ДКП «Червоноградське МБТІ» про розірвання договорів купівлі-продажу комплексу будівель та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення від 29 жовтня 2007р., визнання недійсними свідоцтва про право власності та державного акту на право власності на земельну ділянку, оглянуто кредитний договір №11-1/792-07 із якого видно, що ОСОБА_6 оформив кредит у ВАТ «Банк Універсальний (тепер ПАТ Універсал Банк») у сумі 300 000 доларів США. 26 жовтня 2007року.

З оглянутої в судовому засіданні (в межах справи №2-351/11) заяви про видачу готівки №1090 ВАТ «Банк Універсальний» вбачається, що ОСОБА_6 отримав 300 000 доларів США, що еквівалентно 1515000грн. 29 жовтня 2007р. в день укладення спірних договорів купівлі-продажу.

У той же час, як видно із оспорюваних договорів купівлі-продажу від 29 жовтня 2007 року загальна вартість відчужуваного майна становить 1 520 050 грн.

З пояснень відповідача, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (в межах справи №2-351/11) встановлено, що відповідач ОСОБА_6 в автомобілі ОСОБА_5 біля приміщення банку «Банк Універсальний» м.Львів 29 жовтня 20007р. (в день заключення спірних договорів) передав ОСОБА_5 300 000 доларів США за спірну нерухомість. Після чого, ОСОБА_5 , одержавши кошти від ОСОБА_6 погасив власний кредит в УкрСиббанку, тим самим знявши заборону на спірну нерухомість. По тому, сторони в м.Сокаль у нотаріуса заключили спірні договори.

Як убачається з договору іпотеки від 29 жовтня 2007р. на забезпечення виконання кредитного договору №11-1/792к-07 від 26.10.2007р. ОСОБА_12 передав в іпотеку ВАТ «Банк Універсальний» спірну нерухомість (комплекс будівель загальною площею 649,1 кв.м., та земельна ділянка площею 0,6202га що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ).

З витягів реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що 29.10. 2007р. о 10.21 год. заборона(арешт) спірної нерухомості стоїть на ім.»я ОСОБА_5 (а.с.30), а о 13.09год. цього ж числа така заборона стоїть вже на ім`я іншого власника ОСОБА_6 (справа №2-351/11 а.с.226, 231).

З представленої позивачем розписки від 05 листопада 2007р. вбачається, що ОСОБА_6 зобов`язується повернути ОСОБА_5 протягом двох місяців ще 220 000 доларів США.

Проте, судом першої інстанції у справі № 2-353/11 критично оцінено цей доказ оскільки він не стосується договірних відносин між сторонами, а засвідчує боргові зобов`язання ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 , що не є предметом даного судового розгляду.

Таким чином, в межах розгляду справи №2-351/11 беззаперечно було встановлено, що ОСОБА_6 виконав всі умови спірних договорів купівлі продажу від 29 жовтня2007р., в т.ч. в частині проведення розрахунку за придбане майно, з тих підстав рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 16 лютого 2011 року (яке залишено без змін згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2014 року) було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 (т.2 а.с.149-134).

Як убачається із копії вироку Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року (справа №1-227) згідно якого було визнано винним ОСОБА_6 у злочинах передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, ОСОБА_6 отримавши кредитні кошти без мети їх повернення у ВАТ «Банк Універсальний» згідно кредитного договору №11-1/792к-07 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 300 000 доларів США шляхом шахрайства з метою надання їм правомірного вигляду, використав ці кошти на придбання у ОСОБА_5 виробничого комплексу загальною площею 649,1 кв.м. та земельної ділянки площею 0,6203 га, кадастровий номер :01:001:0018 на якій розташований зазначений комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , тобто шляхом передачі ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 300000 доларів США в якості розрахунку за придбане майно.

Факт проведення розрахунку за придбаний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 на суму 300 000 доларів США між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в межах кримінального провадження (справа №1-127) підтвердили свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (т.1 а.с.181-184).

Таким чином, вищезазначеними судовими рішеннями які набрали законної сили підтверджено факт розрахунку за придбаний майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 на суму 300 000 доларів США між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У заочному рішенні Сокальського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у межах справи №454/2228/15-ц не досліджувалися вказані обставини, а тому в суду першої інстанції, при вирішенні даного спору, не було правових підстав брати до уваги вказане рішення суду.

Тому помилковим є висновок суду першої інстанції про вибуття спірного майна із володіння позивача поза його волею.

Також встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. на примусовому виконанні перебував виконавчий лист від 16 лютого 2009 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Винярською С.В. за реєстровим №86 про звернення стягнення на комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 649,1 кв.м., що належав на праві власності ОСОБА_6 , а також на земельну ділянку для обслуговування зазначеного виробничого приміщення, площею 0,6203 га.

Зазначений комплекс, а також земельна ділянка для обслуговування виробничого приміщення були передані в іпотеку ВАТ «Банк Укріверсальний» ОСОБА_6 в якості забезпечення зобов`язання за кредитним договором №11-1/792к-07 від 26 жовтня 2007 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації, комплексу та земельної ділянки для обслуговування виробничого приміщення до задоволення підлягали вимоги ПАТ «УніверсалБанк» у розмірі заборгованості на загальну суму 344 829,88 доларів США.

В рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису, на підставі відомостей, що містяться в Реєстрі речових прав, приватним виконавцем було встановлено, що вищевказане майно належить боржнику ОСОБА_6 .

Вказане майно було описано та передано на реалізацію згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна.

Згідно протоколу електронних торгів №358570 від 20 вересня 2018 року комплекс будівель загальною площею 649,1 кв.м. та земельна ділянка, на якій розташовані будівлі, пл..0,6203 га. кадастровий номер :01:001:0018, за адресою: АДРЕСА_1 «а`реалізовано ОСОБА_1 за 746060 гривень.

Переможцем торгів сплачено кошти за придбаний лот і останні розподілено в рахунок погашення боргу перед стягувачем ПАТ «Універсал Банк», в рахунок винагороди ДП «Сетам» та приватного виконавця Пиць А.А.

Електронні торги з приводу реалізації зазначеного майна не були визнані судом недійсними, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, тому немає підстав для витребування майна у добросовісного набувача, яким є ОСОБА_1 ..

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із правовою позицією Верховного Суду висловленого у постанові від 26 вересня 2019 року по справі №742/3490/16-ц , де зазначено, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребовувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_17 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

у разу задоволення позову на відповідача;

у разі відмови в позову на позивача.

За наслідками розгляду апеляційних скарг відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 .

За подання апеляційних скарг ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Універсал Банк» та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. заплатили по 14407,50 гривень, зазначені суми, відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України слід стягнути з позивача на користь відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

З матеріалів справи встановлено, що 16 січня 2020 року між адвокатським об`єднанням «Віталія Репака» та Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. було укладено договір про надання правової допомоги від 16 січня 2020 року.

Згідно розрахунку клієнту надано наступні правничі послуги:

аналіз та вивчення документів, консультування по справі №454/662/19 - 1 година - 1000 гривень;

підготовка та складання письмових пояснень - 3 години 3000 гривень;

аналіз та вивчення судової практики для підготовки та складання заперечень на скаргу по справі 1 година 1000 гривен, разом 5 000 гривень.

Вказану суму сплачено ОСОБА_18 20 січня 2020 року сплачено АО «Віталія Репака» згідно платіжного доручення №1747 (т.1а.с. 234).

На стадії апеляційного розгляду згідно договору про надання правової допомоги №7 від 16 січня 2020 року Адвокатським бюро надано Пиць А.А. наступні правничі послуги:

аналіз та вивчення документів консультування по справі №454/662/19 1 година -1000 гривень;

підготовка та складення апеляційної скарги на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року у справі №454/662/19 6 годин 6000 гривень;

аналіз та вивчення судової практики Верховного Суду, практики ЄСПЛ для обґрунтування доводів апеляційної скарги - 2 години - 2000 гривень;

підготовка та складання заяви до Львівського апеляційного суду від 24.11 2020 року 1 година, що становить 1000 гривень, разом 10000 гривень.

Зазначені суми є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову і дана сума не буде обтяжливою для позивача по справі.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 , Акціонерне товариство «Універсал Банк» та приватного виконавеця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. підлягають до задоволення рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_17 .

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 , Акціонерного товариства «Універсал Банк» та приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб ОСОБА_6 , Приватного акціонерного товариства «Універсал Банк», Державного підприємства «Сетам», Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, Приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Сироїд Галини Іванівни про витребування майна від добросовісного набувача відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 14407,50 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користьПАТ «Універсал Банк» 14407,50 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користьприватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича 14407,50 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича 15000 гривень витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.