справа №758/3200/19
головуючий у суді І інстанції Васильченко О.В.
УХВАЛА

23 грудня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Писана Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Київ від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВК Конфекшінері" про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення про порушення конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення становища, яке існувало до порушення

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду міста Київ від 31 липня 2019 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВК Конфекшінері" про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення про порушення конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду ОСОБА_1 14 листопада 2020 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просив оскаржувану ухвалу скасувати.

За правилами статті 354 ЦПК Україниапеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК Українинезалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Встановлено, що ОСОБА_1 , як позивач, а отже ініціатор звернення до суду з цим позовом був повідомлений про розгляд його позовної заяви у суді першої інстанції, що підтверджено наявним у матеріалах справи доказами, а саме тим, що позивач цікавився розглядом його позовної заяви, оскаржував прийняту судом першої інстанції ухвалу про залишення його позовної заяви без руху до суду апеляційної та касаційної інстанції.

Так, як убачається із матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду міста Київ від 11 червня 2019 року його позовну заяву було залишено без руху. Не погоджуючись із висновками суду про наявність підстав для залишення позову без руху, зокрема щодо обов`язку сплатити судовий збір, позивач 02 липня 2019 року звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Оскільки 05 липня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу було повернуто без розгляду, позивач 23 липня 2019 року звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, відповідно до якої ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року було відкрите касаційне провадження.

Разом з тим, у вказаний період, а саме 31 липня 2019 року суддею Подільського районного суду міста Києва приймається ухвала про визнання позовної заяви неподаною та її повернення. При цьому, підставою для повернення позову було невиконання вимог ухвали про залишення без руху.

Встановлено, також, що оскаржувана у цій апеляційній скарзі ухвала від 31 липня 2019 року про повернення позовної заяви була отримана позивачем, що підтверджено наявним у матеріалах справи супровідним листом Подільського районного суду міста Києва та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно з яким відповідне повідомлення було вручене позивачеві 08 серпня 2019 року (а.с. 52,53 Т.1).

Отже, на час звернення із апеляційною скаргою на оскаржувану ухвалу від 31 липня 2019 року сплинув річний термін її оскарження.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття апеляційного провадження з урахуванням положення п. 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК Українисуд виходить з наступного.

Положеннями статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних дій.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право забезпечується судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03).

У цій справі встановлено, що позивач був повідомлений про розгляд справи, був обізнаний із процесуальним документом суду першої інстанції, який є предметом перевірки у цьому апеляційному провадженні.

При цьому також встановлено, що позивач добросовісно скористався належним йому процесуальним правом на оскарження іншої ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, яка і була підставою для прийняття судом першої інстанції наступної ухвали про повернення позову, що є предметом оскарження.

З матеріалів справи також вбачається, що судом апеляційної інстанції, а саме постановою Київського апеляційного суду від 17 червня 2020 року було визнано помилковість ухвали суду першої інстанції від 11 червня 2019 року про наявність підстав для залишення позову без руху в частині визначення розміру судового збору.

Отже, наявні підстави для втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), яке є виправданим для виправлення судової помилки, яка стала підставою для скасування ухвали про залишення позовної заяви без руху, яка в свою чергу була підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/39 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У цій справі вбачається, що розгляд справи взагалі не було розпочато та позивач взагалі не отримав рішення по суті спору, яке б вступило в законну силу.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що позивач мав невідкладний обов`язок оскаржувати ухвалу Подільського районного суду міста Київ від 31 липня 2019 року до закінчення розгляду апеляційного та касаційного оскарження, ініційованого ним з приводу незгоди із ухвалою цього суду від 11 червня 2019 року, яка фактично була підставою для ухвалення оскаржуваної у цьому апеляційному провадженні ухвали. А отже, винятковою обставиною, що перешкоджала своєчасному зверненню з апеляційною скаргою на ухвалу суду про повернення позовної заяви, слід визнати правомірні очікування позивача на своєчасний та справедливий розгляд його апеляційних та касаційних скарг на ухвалу про залишення позову без руху.

Скаржник у апеляційній скарзі не ставить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак указана обставина не позбавляє апеляційний суд відкрити апеляційне провадження, встановивши наявність винятків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Так, Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 761/2479/14-ц (провадження № 61-7658св20) визнала за необхідне відійти від висновку, викладеному у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 369/8537/15-ц (провадження № 61-25773св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 635/8219/15-ц (провадження № 61-35336св18), згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Судом також враховано висновок Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №493/1858/16-ц (провадження № 61-11368св20), відповідно до якого суд касаційної інстанції враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК Українита те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, зазначив, що суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховано судом також висновок Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 761/2479/14-ц (провадження № 61-7658св20), яким зазначено, що положення частини другої статті 358 ЦПК України дають право суду на поновлення строку на апеляційне оскарження, але не вказують про обов`язок вчинення таких дій.

З урахуванням наведеного судом встановлено обставини, а саме наявність передбачених п. 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України винятків, які дають підстави для відкриття апеляційного провадження без обов`язку вчинення дій щодо поновлення строку на апеляційне провадження.

Перевіряючи дотримання скаржником під час оскарження ухвали, що є предметом цього апеляційного провадження, вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а саме як позивач у справі про поновлення на роботі, та п. 4 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", як позивач - за подання позову щодо спору, пов`язаного із дискримінацією. Позивач не є звільненим від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку, проте наявні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" з урахуванням обставин, указаних в цій апеляційній скарзі та у апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції від 11 червня 2019 року, яка наявна у матеріалах справи, а саме відсутність у позивача, який звільнений з роботи будь-яких доходів та наявність на утриманні двох неповнолітніх доньок 2008 року народження, що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с. 40, Т.1), та які є інвалідами з дитинства згідно із наданими до матеріалів справи доказами (а.с. 41,42, Т.1).

Таким чином, скаржник має право на апеляційний перегляд справи, подана ним апеляційна скарга відповідає вимогам щодо форми та змісту, встановлених статтею 356 ЦПК України.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження у справі судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 354, 356, 359, 360 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Київ від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВК Конфекшінері" про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення про порушення конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Звільнити позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Подільського районного суду міста Київ від 31 липня 2019 року.

Копії ухвали про відкриття провадження, апеляційної скарги та додані до неї матеріали надіслати учасникам справи.

Відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі, з урахуванням вимог статті 360 ЦПК України, учасники справи мають право подати до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.О. Писана