09.12.2020 Справа 337/3482/19
Провадження № 2/337/101/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

адвокатів: Надворної О.С., Валько В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що їй- ОСОБА_1 та неповнолітній дочці ОСОБА_2 , 2005 року народження, на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.

Її брат ОСОБА_5 був одружений на ОСОБА_4 та від цього шлюбу у брата є двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У лютому 2008 року вона зареєструвала на належній їй частині житлової площі у квартирі, брата ОСОБА_5 , а пізніше, у травні 2011 року, брат зареєстрував у квартирі свою дочку- ОСОБА_3 , 2011 року народження. Мати неповнолітньої- ОСОБА_4 надала свою згоду на реєстрацію дитини у вказаній квартирі. При цьому ОСОБА_4 з сином ОСОБА_6 , 2013 року народження, зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано та у рішенні зазначено, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , їх дочка ОСОБА_3 , хоч і залишилась зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 разом з батьком, але фактично у квартирі не проживала, оскільки проживала разом зі своєю матір`ю за іншою адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Неповнолітня ОСОБА_3 , 2011 року народження проживає разом з матір`ю, але залишилася зареєстрованою у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності їй та її неповнолітній дочці.

Речей, які належать неповнолітній ОСОБА_3 , у їх квартирі не має, проте добровільно виписати дитину ОСОБА_4 не бажає, тому просила усунути перешкоди у користуванні квартирою, визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням- квартирою та стягнути на її користь суму сплаченого судового збору.

Ухвалою від 11.09.2019 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження.

Ухвалою суду від 16.10.2019 року замінено по справі третю особу та замість Служби у справах дітей Хортицької районної адміністрації Запорізької міської ради залучено належну третю особу - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Валько В.С., 16.12.2019 року, направив суду відзив на позов, у якому зазначив що відповідачка позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

16.09.2020 року представник позивача направив суду відповідь на відзив.

30.01.2020 року позивачка подала до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

16.03.2020 року адвокат Валько В.С. подав суду відзив на позовну заяву.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.

Представник позивача -адвокат Черкашин І.І. направив суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача ( а.с.66).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Надворна О.С. позов підтримала. Суду пояснила, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачці та її неповнолітній дочці. На своїй житловій площі ОСОБА_1 зареєструвала брата- ОСОБА_5 , а той пізніше, свою дочку ОСОБА_3 . При цьому, мати дитини та його син, були зареєстровані в іншій квартирі.

Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 розірвано у 2015 році, місце проживання дітей цим рішенням не визначено.

Згідно діючого законодавства, місцем проживання дитини є місце проживання одного з батьків.

Батько неповнолітньої ОСОБА_3 , 2011 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому у неповнолітньої ОСОБА_3 , 2011 року відсутні будь-які підстави проживати у вказаній квартирі. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача на користування та розпорядження квартирою. Неповнолітня ОСОБА_3 у квартирі не проживає, її проживання було похідним від реєстрації місця проживання батька- ОСОБА_5 . Після повернення у м.Запоріжжя позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , разом з неповнолітньою дочкою, самостійно звільнила квартиру позивача та її неповнолітньої дочки, куди вселилася без будь-яких на то підстав, забрала свої речі та речі дочки. Неповнолітня ОСОБА_3 не є членом сім`ї власників житла, тому просила задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Законний представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що з ОСОБА_5 вони розірвали шлюб у 2015 році, але продовжували проживати разом та з дітьми, до дня смерті чоловіка, у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 в цей час проживала в Росії. Виїхала вона з дітьми з квартири лише 06.07.2018 року, коли повернулася ОСОБА_1 та їх вигнала. Вона зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , ця квартира належить на праві спільної сумісної власності їй, матері та брату. Зараз вона з дітьми проживає у цій квартирі. Проти задоволення позову заперечує, бо позивачка заволоділа квартирою № 90 неправомірно, а її діти не мають права на цю квартиру.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Валько В.С. заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що неповнолітня дитина не може сама обирати собі місце проживання. У спірній квартирі дитина проживала, бо там жив її батько. Дитину неможливо позбавити реєстрації, бо право користування вона не втратила, квартиру покинула без своєї згоди. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи- органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи ( а.с.68, 99).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він знайомий з ОСОБА_1 , яка приїхала у м.Запоріжжі у 2018 році і просила її зустріти. Коли вони приїхали до квартири ОСОБА_1 , та не змогла своїм ключем відчинити двері у квартиру, при цьому у квартирі знаходилася якась жінка, та пояснила, що вона є господарем квартири. Він запропонував ОСОБА_1 зателефонувати у поліцію, а коли приїхали працівники поліції, ОСОБА_1 повідомила, що є власницею квартири, надала відповідні документи, але потрапити у квартиру не може. На дзвінок у квартиру працівників поліції, двері відкрила жінка і повідомила, що вона мати жінки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 . В цей час по сходах піднімалася ОСОБА_4 , яка не змогла надати документів на квартиру та запитала у ОСОБА_1 про те, чи може забрати свої речі, а отримавши відповідь, викликала чоловіків, які приїхали, їх було 5 чоловік, та які винесли з квартири речі: холодильник, пральну машину, особисті речі. У квартирі не залишилося ні речей ОСОБА_4 ні дитячих речей. Після цього він поміняв у вхідних дверях квартири замок.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона знайома ОСОБА_10 , ОСОБА_4 знає як колишню дружину ОСОБА_5 - брата ОСОБА_1 . ОСОБА_4 бачила один раз, коли помер ОСОБА_5 , вдруге бачила, коли вони з чоловіком привезли додому ОСОБА_1 , а мати ОСОБА_4 відмовлялася ОСОБА_1 пускати у її квартиру. Коли ОСОБА_1 викликала поліцію, їм вона пред`явила документи на квартиру, а ОСОБА_4 , коли прийшла, не змогла надати на квартиру ніяких документів. ОСОБА_4 казала, що вона у квартирі жила з чоловіком, а зареєстрована у будинку навпроти. Потім ОСОБА_4 запитала про те, чи може забрати свої речі, отримавши відповідь, за допомогою чоловіків, які приїхали, винесла з квартири: холодильник, тумбу під телевізор, банки, новорічні іграшки, дитячі та свої речі. Збирала ОСОБА_4 речі у квартирі сама, ніхто не заперечував, ОСОБА_1 віддала їй усе, що та забажала.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідкою по площадці житлового будинку. ОСОБА_4 знає, бо та була дружиною ОСОБА_5 , який помер у 2018 році. В той день, коли приїхала додому ОСОБА_1 , подзвонила до неї у квартиру та повідомила, що не може потрапити до себе у квартиру. Коли вона вийшла у коридор, вже приїхала поліція, працівникам поліції ОСОБА_1 повідомила, що не може потрапити у квартиру. В цей час прийшла до квартири ОСОБА_4 і її мати, яка була у квартирі, відчинила двері.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , яка зі своїм чоловіком та дітьми, жила у квартирі АДРЕСА_1 .

03.07.2018 року їй зателефонувала дочка і попросила приїхати, побути у квартирі, бо приїздили якісь люди та повідомили, що викинуть їх з квартири. Вона приїхала 05.07.2018 року, коли у квартиру подзвонили, вона двері не відчинила, а повідомила, що вона не господар квартири. На що через двері їй хтось повідомив, що він є господарем. Коли приїхала поліція, до квартири зайшла господар квартири, а вони з дочкою зібрали речі дочки і дітей, забрали телевізор, пральну машину, холодильник, стіл, посуд, постіль, іграшки та покинули квартиру. Дочка з дітьми та чоловіком жила у цій квартирі, а коли чоловік помер, вона залишилася там проживати з дітьми. Про розірвання шлюбу дочки з ОСОБА_5 , їй нічого не було відомо. У квартирі, де зареєстрована ОСОБА_4 , їй належить частина квартири на праві власності.

Свідок ОСОБА_19 , у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 по під`їзду. ОСОБА_4 знає як жінку, яка живе у сусідньому будинку, а у їх будинку її ніколи не бачила. Їй відомо, що у квартирі ОСОБА_1 жив її брат, діти з ним не жили.

Заслухавши пояснення представника позивача, законного представника відповідача та адвоката, свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві спільної часткової власності- кожній по Ѕ частині, належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.06.2007 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту на квартиру ( а.с.20, 21, 27).

Брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , з 07.07.2006 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , який розірвано заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2015 року ( а.с. 23).

Від даного шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_4 мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 18, 22).

21.02.2008 року, позивачка ОСОБА_20 , подала до ЖЕД № 35 письмову заяву, у якій просила зареєструвати у квартирі АДРЕСА_1 , на її житлову площу, брата ОСОБА_5 ( а.с.25).

24.05.2011 року ОСОБА_5 звернувся з письмовою заявою до начальника РРЦ, у якій просив зареєструвати у квартирі АДРЕСА_1 його дочку ОСОБА_3 ( а.с.26), а мати дитини- ОСОБА_4 , заявою від 24.05.2011 року, надала свою згоду на реєстрацію дочки у вказаній квартирі ( а.с.27).

Факт реєстрації у вищезазначеній квартирі неповнолітньої ОСОБА_3 , 2011 року народження, сторонами не оспорюється.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано ( а.с. 23) та у вказаному рішенні зазначено, що спору щодо місця проживання неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з матір`ю, сторони не мають.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , їх дочка ОСОБА_3 залишилась зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 24).

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 , але залишилася зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності позивачці ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці ОСОБА_2 , 2005 року народження, кожній по Ѕ частині.

Позивач свої вимоги про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою, обґрунтовував тим, що квартира належить їй та неповнолітній дочці на праві власності, батько дитини ОСОБА_3 , 2011 року народження- ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітня ОСОБА_3 у квартирі не проживає, а проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , за адресою місця її реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача-адвокат Надворна О.А. зазначила, що неповнолітня ОСОБА_3 , 2011 року народження, не є членом сім`ї позивача та ніколи нею не була, її реєстрація у квартирі була здійснена лише тому, що у квартирі був зареєстрований її батько.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24.11.1986), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999).

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином права членів сім`ї власника будинку ( квартири) на об`єкт власності є похідним від прав самого власника.

Як вже встановлено судом та зазначено вище, позивачці ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці ОСОБА_2 , на правові спільної часткової власності ( кожній по Ѕ частині), належить квартира АДРЕСА_1 .

На підставі заяви від 21.02.2008 року власника частини квартири ОСОБА_21 , у вказану квартиру було зареєстровано її брата ОСОБА_5 , а той, 24.05.2011 року подав заяву про реєстрацію у квартирі його дочки ОСОБА_3 , 2011 року народження ( а.с. 25, 26).

Отже, похідним щодо реєстрації у квартирі неповнолітньої ОСОБА_3 , 2011 року народження, була реєстрація у квартирі АДРЕСА_1 її батька- ОСОБА_5 .

При цьому, судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , 2011 року народження, ніколи не була членом сім`ї власника квартири- ОСОБА_1 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 .

Крім того, місце проживання відповідача ОСОБА_3 , 2011 року народження, було нерозривно пов`язано з місцем реєстрації її батька ОСОБА_5 , оскільки відповідно до ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Тобто, з викладеного слідує, що малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, оскільки на законодавчому рівні чітко закріплено, що місцем її проживання, є місце проживання її батьків, або одного з них.

Отже, враховуючи, що неповнолітня відповідач ОСОБА_3 , 2011 року народження, правомірно була зареєстрована у вказаній квартирі, вона набула право її користуванням, але лише до 25.06.2018 року, тобто до дня смерті її батька- ОСОБА_5 , який своєю реєстрацією у квартирі, зберігав для дочки право користування вказаною квартирою.

Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , таке право користування неповнолітньої ОСОБА_3 , 20011 року народження, припинилося.

Як встановлено судом, законний представник відповідача по справі ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 23.10.1990 року по теперішній час та проживає у вказаній квартирі, що не оспорюється сторонами ( а.с. 35).

Відповідно до ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено представниками сторін і законним представником неповнолітньої ОСОБА_3 , що ОСОБА_4 , що у квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 ніколи зареєстрована не була, у квартирі проживала без реєстрації з неповнолітніми дітьми до липня 2018 року. З квартири виселилася, оскільки не змогла надати правових підстав проживання у квартирі, що підтвердила ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Також ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 підтвердили, що із вказаної квартири ОСОБА_4 виселилася добровільно з дітьми та забрала з квартири усі свої речі та речі дітей.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_19 пояснили, що ОСОБА_4 на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_2 , де і зареєстрована ОСОБА_4 з 23.10.1990 року по теперішній час та проживає.

Враховуючи, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, то місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , є місце проживання її матері- ОСОБА_4 - квартира АДРЕСА_2 , а право користування квартирою АДРЕСА_1 у неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинилося 25.06.2018 року, в день смерті її батька ОСОБА_5 , тому, суд вважає, що неповнолітня ОСОБА_3 втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 768 грн.40 коп.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Повний текст рішення виготовлено судом 17.12.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є.Гнатик