Справа № 523/3568/20
Провадження №2/523/2485/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" грудня 2020 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просила суд стягнути з відповідача грошові кошти за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року по справі №523/5762/17 за період з 11.04.2017 року по 01.02.2020 рік, а саме інфляційні витрати у розмірі 33 007,18 грн., 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 11.04.2017 року по 01.03.2020 рік у розмірі 11 323,48 грн., судові витрати у розмірі 840 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 12 500 грн.

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 28.01.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 14 834 грн., а останній зобов`язався повернути їх у строк до 28.04.2014 року. 23.04.2014 року ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 29 126 грн., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.10.2014 року. 23.01.2017 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами безпроцентної позики від 28.01.2014 року та 23.04.2014 року. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не повертав позивачу отримані за договорами позики грошові кошти, вона звернулась до суду з позовною заявою про стягнення боргу. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року по справі №523/5762/17 з відповідача стягнуто 130 463,15 грн. Зазначене рішення не було оскаржено та набрало законної сили. Відповідач на теперешній час не повернув грошові кошти за договорами позики, рішення суду не виконав, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 48).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с.74). Відповідач неодноразово звертався до суду з клопотаннями про надіслання йому копії позову, однак згідно з відміткою кур`єрської служби вручити відповідачу повістку, копію позову з додатками не представилося можливим, оскільки зі слів його матері відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, а вона відмовилася від отримання для нього документів.

Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача (а.с. 48).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що між 28.01.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 14 834 грн., а останній зобов`язався повернути їх у строк до 28.04.2014 року. 23.04.2014 року ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір безпроцентної позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 29 126 грн., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.10.2014 року. 23.01.2017 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами безпроцентної позики від 28.01.2014 року та 23.04.2014 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.11.2017 року по справі №523/5762/17 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг за договором безпроцентної позики від 28.01.2014р. за період з 29.04.2014 року по 10.04.2017 року у розмірі 46 230,36 грн. Та борг за договором безпроцентної позики від 23.04.2014р. за період з 01.10.2014 року по 10.04.2017 року у розмірі 82 941,08 грн. Рішення набрало законної сили 27.11.2017 року (а.с.7).

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, з яким погоджується суд, розмір інфляційних витрат за період з 11.04.2017 року по 01.02.2020 рік становить у розмірі 33 007,18 грн. Інфляційні втрати розраховуються з урахуванням суми боргу, яка становить 130 463, 15 грн., помноженої на сукупний індекс інфляції за період прострочення, який починається з 01 лютого 2020 року, до дня виконання рішення суду у повному обсязі, відняти суму боргу, яка становить 130 463,15 грн (130 463,15 грн х сукупний індекс інфляції - 130 463,15 грн). 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 11.04.2017 року по 01.03.2020 рік становить у розмірі 11 323,48 грн. Сума 3% річних розраховується з урахуванням суми боргу, яка становить 130 463,15 грн. помноженої на 3%, помноженої на кількість прострочених днів (починаючи з 01 березня 2020 року до дня виконання рішення суду у повному обсязі), поділеної на кількість днів у році (130 463, 15 грн х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (або 366 днів, якщо рік високосний) (а.с.8).

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч.1ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормою ч. 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Стаття 610 ЦК України, визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ЦК України, визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договорами позики та на теперішній час не виконав Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14.11.2017 року.

Таким чином, встановивши факт існування між сторонами договірних правовідносин з приводу позики, а також факту невиконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором, суд вважає про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за період з 11.04.2017 року по 01.02.2020 рік інфляційних витрат у розмірі 33 007,18 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 11.04.2017 року по 01.03.2020 рік у розмірі 11 323,48 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 12 500 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000 грн., оскільки позивачем та його представником не надано розрахунок, які саме дії було вчинено та скільки часу було витрачено. Крім того, при визначенні розміру витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на те, що вказана справа не є складною та не потребує дослідження додаткових матеріалів, тощо.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн. (а.с. 1).

На підставі ст. 1047, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 95, 141, 263-265, 280-283, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) інфляційні витрати за період з 11.04.2017 року по 01.02.2020 рік у розмірі 33 007,18 грн., 3% річних за період з 11.04.2017 року по 01.03.2020 рік за прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 11 323,48 грн., а всього 44 330,66 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень, а всього 3 840,80 гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повне судове рішення складено 21.12.2020 року.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя: