Справа № 214/7251/20
2/214/3131/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

24 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №214/7251/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 20 жовтня 2020 року, в якій просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 17 липня 2020 року; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та невідомої особи, яка 17 липня 2020 року придбала спірний транспортний засіб, на її користь процесуальні витрати по справі, які включають: судовий збір 2609 грн. 58 коп., витрати на правничу допомогу 15 000 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження 1 000 грн.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено її розгляд.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Голівера П.В. про витребування доказів та витребувано з Територіального сервісного центру №1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філії ГСЦ МВС) та Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філії ГСЦ МВС) відповідні докази.

Зі змісту листа №31/4-1243-1025 від 28.11.2020 року Територіального сервісного центру №1243 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філії ГСЦ МВС), отриманого на виконання ухвали суду від 16 листопада 2020 року, слідує, що 17 липня 2020 року автомобіль Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , за договором купівлі продажу №7664/20/005094 від 17 липня 2020 року перереєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 53).

08 грудня 2020 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, в якій позивач просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , № 7664/20/005094 від 17 липня 2020 року; стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка 17 липня 2020 року придбала спірний транспортний засіб, на її користь процесуальні витрати по справі, які включають: судовий збір 2609 грн. 58 коп., витрати на правничу допомогу 15 000 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження 1 000 грн.

23 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в порядку ст.149 ЦПК України, шляхом накладення заборони на відчуження та експлуатацію автомобіля Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 . На її переконання, не вжиття заходів забезпечення позову вказаним видом, може унеможливити виконання майбутнього рішення суду, перешкоджання поновленню її порушених прав та інтересів.

Заяву про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа, що встановлено п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, зміст та вимоги позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що предмет спору стосується транспортного засобу, автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , який 17 липня 2020 року, за договором купівлі продажу №7664/20/005094 від 17 липня 2020 року, зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист, оспорюваних прав та інтересів позивача, які вона має намір захистити при зверненні до суду.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обираючи вид забезпечення позову, суд враховує інтереси сторін та інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, пред`явленим нею вимогам, у зв`язку з чим вважає необхідним заяву задовольнити та забезпечити позов, пред`явлений ОСОБА_1 , шляхом накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши експлуатацію, відчуження вказаного автомобіля та здійснення реєстраційних дій стосовно нього.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши ОСОБА_3 будь-яку експлуатацію та відчуження вказаного автомобіля або його передачу іншим особам.

Заборонити органам державної реєстрації транспортних засобів (територіальним і регіональним сервісним центрам МВС України) здійснювати будь-які реєстраційні дії (зняття з обліку, постановку на облік тощо) з автомобілем марки Mitsubishi Lancer, 2009 року випуску, кузов НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заходи забезпечення позову застосувати до ухвалення рішення по цивільній справі №214/7251/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з моменту її постановлення.

Копію ухвали направити Саксаганському відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (50065, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича, 41) та Територіальному сервісному центру №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (50002, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) для негайного виконання, а позивачеві та іншим особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для відома.

Попередити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу складено та підписано 24 грудня 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко