РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2020 рокуСправа №451/366/19
Провадження № 2/451/157/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/366/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

14 березня 2019 року ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла його мати ОСОБА_4 . За життя матір проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі, яке видане 24.07.1990 року на підставі рішення №123 від 19.07.1990р. Кам`янка-Бузького райвиконкому та на земельну ділянку загальною площею 1,7014 га, що знаходиться на території Сморжівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 26 лютого 2001 року на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №77 від 22.02.2001 року та на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ «Прогрес» відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства виданого 10 травня 2001 року, серія ЛВ №ХІІІ 203905. 31 жовтня 1990 року ОСОБА_4 було складено заповіт згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с.Сморжів, Радехівського району, Львівської області вона заповіла своєму синові ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_3 в рівних частинах. Проте, ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини не зверталась, прописана на момент смерті з померлою не була, а отже термін пропустила та спадщину не прийняла. У зв`язку з таким станом речей, позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 . Проте, коли він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини виявилось що в свідоцтві про право особистої власності на будівлі виданого 24.07.1990 року виконкомом Сморжівської сільської ради є помилка, а саме замість « ОСОБА_4 » вказано « ОСОБА_5 ». Термін на прийняття спадщини позивачем не пропущено, за спадковим майном він доглядає і підтримує в належному стані. Просить постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . та на земельну ділянку загальною площею 1,7014 га, що знаходиться на території Сморжівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю виданого 26 лютого 2001 року на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №77 від 22.02.2001 року та на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ «Прогрес» відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства виданого 10 травня 2001 року, серія ЛВ №ХІІІ 203905.

У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві, просилав постановлити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.46).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій повідомила, що до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталася, шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустила і в подальшому із заявою про поновлення строку звертатись не буде, на спадкове майно не претендує, проти позову не заперечує, просить задоволити та справу слухати без її участі (а.с.44).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданий Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, виданого 11 квітня 1955 року, де ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батьки значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.9).

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 24.07.1990 року на підставі рішення Радехівського райвиконкому №123 від 19.07.1990року, будинковолодіння в АДРЕСА_2 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ЛВ №ХІІІ 203905, виданого Сморжівською сільською радою, ОСОБА_4 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ «Прогрес» в розмірі 622 гривень або 0,0001 відсотків (а.с.11).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073060, виданого 26.02.2001 року головою Радехівської радержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської радержадміністрації №77 від 22.02.2001 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №13508, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,7014 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_5 (а.с.12).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 , виданого Червоноградським бюро технічної інвентаризації 18.08.2017 року, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 (а.с.13-17).

На випадок своєї смерті, ОСОБА_4 зробила розпорядження у вигляді заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області 31 жовтня 1990 року, в якому належний їй на праві особистої власності жилий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в селі Сморжів Радехівського району Львівської області, заповіла синові ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_3 в рівних частинах кожному (а.с.18).

Згідно довідок №765 та №766 від 14.08.2017 року, виданих Сморжівською сільською радою, ОСОБА_4 , була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_2 . На день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , зареєстрована була одна, більше ніхто не був зареєстрований. Від імені ОСОБА_4 виконком Сморжівської сільської ради посвідчував заповіт 31.10.1990 року, реєстраційний номер 28. ОСОБА_4 була останнім і єдиним членом колгоспного двору станом на 01.07.1990 р. за адресою АДРЕСА_2 (а.с.20,21).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №59333501 від 07.02.2020 року, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.58).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7014 га, що знаходиться на території Сморжівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 26 лютого 2001 року на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації №77 від 22.02.2001 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства СТзОВ «Прогрес» відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства виданого 10 травня 2001 року, серія ЛВ №ХІІІ 203905, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 1706 (одна тисяча сімсот шість) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 14 грудня 2020 року.