04.03.2020 Єдиний унікальний № 371/1141/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

4 березня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/1141/19

Провадження № 2/371/288/20

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі :

секретаря судових засідань Семерей Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що він є власником житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року. У даному будинку 16 грудня 2011 року був зареєстрований відповідач, якому необхідно було мати зареєстроване місце проживання з метою працевлаштування. В будинку він ніколи не проживав, до даного часу залишається зареєстрованим у ньому. Просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, визнати його таким, що втратив право користування будинком під номером АДРЕСА_1 , з тих підстав, що він більше 8 років в будинку не проживає, а факт його реєстрації створює перешкоди у можливості оформити субсидію.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала. В обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, викладені в поданій до суду заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку.

Допитана як свідок ОСОБА_4 вказала, що проживає у будинку під номером АДРЕСА_2 та з 2006 року працювала секретарем Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області. На даний час працює діловодом у окрузі. Позивача добре знає, він живе одиноко. Відповідач в селі був лише під час здійснення його реєстрації у будинку. За зареєстрованим місцем проживання та в межах села Яхни Миронівського району Київської області ніколи не проживав.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені наступні факти.

Позивач є власником будинку під номером АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються даними договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Товмач О.М. 10 листопада 2006 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12708502 від 30 листопада 2006 року, виданого Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с, а.с. 11, 13).

Відповідач, який є сином позивача ОСОБА_2 , 16 грудня 2011 року був зареєстрований в належному позивачу будинку з ініціативи власника та з моменту реєстрації до даного часу у будинку не проживає.

Такі обставини повідомлені позивачем, підтверджені даними довідки № 02-33/383 від 28 серпня 2019 року, виданої Яхнівським старостинським округом № 2 Миронівської міської ради Миронівського району Київської області (а.с. 10), показаннями свідка ОСОБА_4 .

Із актів комісії у складі виконуючого обов`язків сільського голови (старости), представника Миронівської ОТГ, а також сусідів, від 4 грудня 2018 року, 3 січня 2019 року, 1 лютого 2019 року, 1 березня 2019 року, 1 квітня 2019 року, 2 травня 2019 року, 3 червня 2019 року, 3 липня 2019 року, 2 серпня 2019 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у будинку під номером АДРЕСА_1 , фактично у ньому не проживає, його особистих речей не виявлено (а.с., а.с. 26-34).

У суду немає підстав ставити під сумнів дані актів обстеження житлово-побутових умов позивача.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень вказаних норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно положень статті 156 ЖK України, члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку.

Яких-небудь угод з приводу користування будинком при вселенні з відповідачем не укладалось.

Відповідач, як член сім`ї власника, після реєстрації у будинку набув право користування належним позивачеві житловим приміщенням, однак без поважних причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання.

У разі виникнення спору між власником та особою, яка вселялася в житло у якості члена сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Згідно статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Перелік осіб, які є членами сім`ї власника житла визначено в статті 64 Житлового кодексу УРСР, зокрема, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Таким чином, коли члена сім`ї без поважних причин понад один рік не проживає в житловому приміщені та не бере участь у витратах по утриманню будинку (квартири), а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення в такому випадку власник житла має право звернутися до суду з позовною заявою про визнання члена своєї сім`ї таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням.

Встановлено, що з 16 грудня 2011 року та до теперішнього часу відповідач не з`являється у житловому приміщенні, тобто строком понад рік.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Висновки за результатами розгляду

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце.

Заявлені вимоги є доведеними. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідач ОСОБА_3 не користується будинком під номером АДРЕСА_1 більше року без поважних причин.

Судом встановлено факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні позивачем як власником своїх правомочностей, тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на підставі статті 391 ЦК України.

Керуючись принципом розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що права позивача як власника будинку потребують захисту. Перешкоди у користуванні власністю підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування приміщенням.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11 листопада 2002 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання : АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук