ЄУН 174/591/19
н/п 2/174/118/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2020 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря Килинчук Л.Л.,

представників позивача Моісеєва Р.М., ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3 про стягнення надміру нарахованої та виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В:

ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надміру нарахованої та виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг вказуючи, що за заявою ОСОБА_3 від 28.10.2014 року, рішенням УСЗН ДСГП «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання» від 13.11.2014 року відповідачці, як працездатній особі та її сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним 18-ти річного віку, було призначено вищезазначену допомогу на шестимісячний період з 28.10.2014 року до 27.04.2015 року. При подачі заяви відповідачкою були подані необхідні документи та ознайомлено з Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». У заяві відповідачки в графі щодо наявності або відсутності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, підкреслена позначка «ні».

Рішенням УСЗН ДСГП «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання» від 24.11.2014 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 28.10.2014 року до 27.04.2015 року, відповідно до абзацу 1 пункту 7 Постанови КМУ № 505.

До УСЗН ДСГП чоловіком відповідачки ОСОБА_5 було подано заяву про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 16 грудня 2014 року. Також ним було подано заяву від 16.12.2014 року, в якій зазначено, що він не заперечує, проти того, щоб його дружина ОСОБА_3 отримувала призначену допомогу, як уповноважений представник сім`ї. Рішенням УСЗН ДСГП від 13.01.2015 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 01.11.2014 року до 27.04.2015 року. На підставі заяви відповідачки від 08.06.2015 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та рішення УСЗН ДСГП від 12.06.2015 року відповідачці було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 08.06.2015 року до 07.12.2015 року.

У зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму, рішенням УСЗН ДСГП від 09.10.2015 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Перерахунок вищезазначеної допомоги було здійснено ОСОБА_5 , як особі з інвалідністю II групи, який отримує зазначену допомогу в розмірі 115 відсотків прожиткового мінімуму. Враховуючи вищенаведене та відповідно до пункту 3 Постанови КМУ № 505, допомогу було призначено в новому розмірі на період з 01.09.2015 року до 07.12.2015.

На підставі заяви відповідачки до УСЗН ДСГП від 10.11.2015 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, наданої через уповноважений банк (АТ «Ощадбанк»), та згідно з пунктом 2 Постанови КМУ № 505, в якому зазначено, що уповноважений банк приймає від уповноваженого представника сім`ї документи, необхідні для отримання грошової допомоги у разі відкриття поточного рахунка (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо виплата грошової допомоги раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку), рішенням УСЗН ДСГП від 18.11.2015 року було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на шестимісячний період з 08.12.2015 року до 07.06.2016 року.

Також на підставі заяви до УСЗН ДСГП чоловіка відповідачки ОСОБА_5 від 08.06.2016 року надана згода в тому, що відповідачка, як уповноважений представник сім`ї буде отримувати адресну допомогу, а також надана згода на обробку персональних даних.

На підставі заяви відповідачки про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 08.06.2016 року рішеннями УСЗН ДСГП від 08.06.2016 року та від 08.08.2016 року відповідачці було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 08.06.2016 року до 07.12.2016 року.

Відповідно до пункту 3 Постанови КМУ № 505, на підставі того, що сину відповідачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 18 років і він став працездатною особою, рішенням УСЗН ДСГП від 06.10.2016 року було здійснено перерахунок в межах терміну призначення допомоги переміщеним особам на проживання на період з 01.10.2016 року до 07.12.2016 року та зменшено розмір допомоги.

УСЗН ДСГП проведена перевірка правильності та повноти інформації, наданої відповідачкою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в результаті якої було з`ясовано, що згідно з інформаційною довідкою КП «БТІ» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 18.03.2019 року № 32 за відповідачкою встановлено право приватної спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1 . Правовстановлюючий документ: свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1997 року, видане виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області згідно з розпорядженням від 05.02.1997 року № 68.

Відповідачкою в жодній з наданих до УСЗН ДСГП заяв не зазначено спільне право власності у пункті «Інформація щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції».

Відповідно до розрахунку переплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 21.03.2019 року, сума переплати допомоги відповідачки за період з 27.10. 2014 року до 07 грудня 2016 року становить 44475,47 грн.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на їх користь надміру нараховану та виплачену суму щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 44475,47 грн. та сплачений ними судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (а.с. 2-5)

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Заочним рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019 року позовну заяву ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 надміру нараховану та виплачену суму щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 44475,47 грн. та судові витрати у справі в розмірі 1921,00 грн. (а.с. 91-97)

Ухвалою суду від 13.02.2020 року заяву ОСОБА_3 задоволено, заочне рішення Вільногірського міського суду від 12.12.2019 року скасовано та справу призначено до розгляду. (а.с. 122-123)

Представник відповідачки, ОСОБА_2 , надав відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти позовних вимог та обставин, викладених в позові, зазначив, що звернувшись до суду з даним позовом тільки у липні 2019 року, позивач тим самим пропустив строк позовної давності тривалістю у три роки, відносно стягнення з відповідачки надміру нарахованої суми щомісячної адресної допомоги в період з 13.11.2014 року по 08.06.2016 року, що є підставою для часткової відмови йому в задоволенні позову. Крім того, в бланках заяв до органу соціального захисту населення м.Вільногірськ про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, наданих їй позивачем, і заповнених нею, було зазначено про необхідність надання інформації щодо наявності у будь-якого члена сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Однак така вимога (повідомлення заявника про наявність у нього саме у володінні житла) діяла відповідно до п.6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року за № 505, тільки до набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015 року, якою були внесені зміни до п.6 вказаного Порядку, і абзац 2 п.6 був викладений «…будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення…», і після 31.03.2015 року позивач повинен був надати відповідачці бланки заяв за формою про необхідність зазначення нею наявності у неї житла у власності, а не у володінні. В свою чергу позивач, форми бланку в цій частині у відповідність до вимог вказаної постанови КМУ не привів, продовжуючи надавати їй бланки за формою про необхідність зазначення нею наявності у неї житла саме у володінні. Саме на позивача був покладений обов`язок після звернення відповідачки до нього надати їй для заповнення бланки заяви встановленого зразка. Однак позивач цього не зробив, і при цьому усі негативні наслідки у вигляді не надання відповідачці таких бланків внаслідок своєї протиправної бездіяльності, поклав на неї, що крім іншого є очевидно несправедливим. (а.с. 155-156)

Представник позивача ОСОБА_6 надала відповідь на відзив, відповідно до якої зазначила, що строк позовної давності ними не порушено, тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області здійснює функції щодо соціального захисту внутрішньо переміщених осіб та не є органом, який підозрює, державним соціальним інспектором проводяться лише вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги за рішенням керівника відповідного органу соціального захисту населення або його заступника (абз.2 п.3 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року №1091). Крім того, відповідно до розрахунку нормативної чисельності соціальних інспекторів згідно з нормативами чисельності працівників відділів (підрозділів) міських (районних) управлінь праці та соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11 березня 2002 року №140, у штатному розписі ДСГП передбачена лише одна штатна одиниця державного соціального інспектора, який фізично не в змозі охопити перевіркою понад 5000 одержувачів житлових субсидій, компенсацій та державних соціальних допомог.

Перебіг строку позовної давності розпочинається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст.253 Цивільного кодексу України). Згідно з п.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У лютому 2018 року заступник директора ДСГП - начальник відділу загально-організаційного, кадрового та програмно-технічного забезпечення Люлюк М.П. та державний соціальний інспектор управління соціального захисту населення ДСГП ОСОБА_7 в рамках досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_3 (відповідачка), викликалися на допит в якості представників потерпілого до Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Про факт наявності у відповідачки приватної спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 під час допиту повідомила слідчій слідчого відділення Вільногірського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Мартюк І.С. 28.01.2019 року державним соціальним інспектором управління соціального захисту населення ДСГП був направлений запит до комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та 19.03.2019 року отримана інформаційна довідка про наявність у відповідачки приватної спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Стосовно форми бланку заяви про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Жодним нормативно-правовим актом зазначена форма заяви не затверджена та носить рекомендаційний характер і застосовується для зручності отримувачів допомоги. Тобто відповідачка мала можливість як скористатися формою, так і подати заяву у довільній формі, про що зазначено у п.5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Україна від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі Порядок №505), а саме: для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.

Відповідачка у заявах про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг зазначила фактичним місце проживання саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та є її співвласником з 03.03.1997 року, тобто мала та має фактичну можливість володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Вважають, що відповідачка, звертаючись з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до управління соціального захисту населення ДСГП свідомо зазначила недостовірні дані щодо відсутності у власності (володінні, користуванні та розпорядженні) житлового приміщення. У всіх заявах про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, відповідачка повідомила, що зміни, які впливають на призначення грошової допомоги відсутні. Разом з тим, у відзиві неправильно зазначений оспорюваний період надання відповідачкою допомоги: з 13.11.2014 року по 08.06.2016 року замість з 28.10.2014 року до 07.12.2016 року. Вважають, що аргументи представника відповідачки, наведені у відзиві, є необґрунтованими і непереконливими та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 162-163)

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини, додатково пояснив, що при подачі заяв відповідачка була ознайомлена з тим, що повинна надавати достовірну інформацію. Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 має у своїй частковій власності ј частку квартири в м.Вільногірську, тобто відповідачкою подані недостовірні дані, чим введено в оману позивача. Надані установою бланки не є встановленою формою, а необхідна інформація може бути заповнена в довільній формі, тому відповідачка могла відмовитись від наданих стороною позивача бланків і могла написати власноручно необхідну інформацію, про що їй було повідомлено, однак відповідачка відмовилась, мотивуючи, що їй незручно. На час звернення за допомогою відповідачка знала, що у її власності перебуває частина квартири, однак вона про це не повідомила та стверджувала, що вона орендує це приміщення. Про вказане порушення їхній установі стало відомо від прокуратури в лютому 2018 року, яка в 2017 році здійснюючи функцію надзору перевіряла в їхній установі законність надання державної допомоги. В лютому 2018 року ДСГП не було відомо, що у відповідачки є право власності на 1/4 частку квартири.

Представник позивача ОСОБА_8 позов та надані представником позивача ОСОБА_1 пояснення підтримав, пояснив, що позивач дізнався про надання відповідачкою недостовірної інформації 19.03.2019 року, після отримання підтверджуючої довідки про наявність частини квартири у власності. Кримінальне провадження відносно відповідачки було відкрито за матеріалами прокуратури, ДСГП з заявою до правоохоронних органів не зверталося..

Представник відповідачки ОСОБА_2 позов не визнав, підтримав наданий ним відзив на позовну заяву. Додатково пояснив, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, за період з 28.10.2014 року по 08.06.2016 року, оскільки з позовом позивач звернувся лише в липні 2019 року, а про факт наявності у відповідачки майна позивачу було відомо ще в листопаді 2017 року, що вбачається з наданої начальником поліції на адресу відповіді від 14.09.2020 року, у якій зазначено, що за повідомленням з Департаменту соціально-гуманітарної політики прокурором Комнатним Р.В. направлено до поліції матеріали по ОСОБА_3 з чого слідує, що позивачу про даний факт було відомо ще в листопаді 2017 року. Крім того, при зверненні з заявою про надання допомоги, ОСОБА_3 надавала згоду про збір інформації щодо неї, тому установа могла в будь-який час перевірити надану відповідачкою інформацію, тому позивач мав можливість встановити інформацію про наявність житла та звернутись вчасно до суду, однак цього він не зробив. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю, оскільки в бланках заяв до органу наданих позивачем відповідачці, і заповнених нею, було зазначено про необхідність надання інформації щодо наявності у будь-якого члена сім`ї у володінні житлового приміщення, однак така вимога діяла тільки до набрання чинності Постановою КМУ від 31.03.2015 року, якою було внесено зміни і стало необхідним зазначати вже про наявність у власності майна. Позивач форми бланку в цій частині у відповідність до вимог постанови КМУ не привів та надав його для заповнення відповідачці, чим допустив порушення, вказана позиція кореспондується з правовим висновком, який вказано в постанові Верховного суду від 30.03.2020 року у справі № 643/4119/17. Крім того, в травні 2017 року до п.6 «Порядку призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та населенні пункти, що розташовані на лінії зіткнення» було внесено зміни та вказано, що допомогу не призначають у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину, а до цього було вказано, що така допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, тобто було внесено уточнення, що допомога не призначається також якщо є у власності є частина приміщення, тому відповідачкою надавалась правдива інформація. Крім того, власник частини квартири не може нею розпоряджатися без згоди інших власників. В квартирі, яка частково належить відповідачці проживає її сестра з своєю сім`єю, тому після того як відповідачка зі своєю сім`єю вимушена була переїхати з окупованої території в м.Вільногірськ, проживати в тій квартирі не було можливості.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 28.10.2014 року, 08.06.2015 року, 10.11.2015 року, 08.06.2016 року відповідачка зверталась до позивача з заявами, викладеними шляхом заповнення бланку наданого позивачем та у довільній формі , про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та продовження цих виплат , при цьому про наявність у неї у володінні житла, яке розташовано в регіонах, інших ніж окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, не зазначала (а.с. 6-9).

Відповідно до заяв чоловіка відповідачки ОСОБА_5 від 16.12.2014 року, 10.11.2015 року, 08.06.2016 року та сина відповідачки ОСОБА_4 від 26.09.2016 р. адресованих директору ДСГП ОСОБА_9 , вони не заперечували, проти того, щоб ОСОБА_3 , як уповноважений представник їхньої сім`ї, отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам (а.с.13-15,18).

Факт перебування ОСОБА_3 , її сина ОСОБА_4 на обліку осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції підтверджується довідками № від 28.10.2014 р., № від 26.09.2016 р. (а.с. 19,20).

В своїй заяві адресованій УСЗН ДСГП в м.Вільногірську Дніпропетровської області відповідачка просила належні їй суми грошової допомоги перераховувати на картковий рахунок відкритий у ТВБВ І № 10003/0509 Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.16).

В заяві від 26.09.2016 року ОСОБА_3 повідомляє, що її сину ОСОБА_4 виповнилось 18 років та в зв`язку з цим просить видати йому нову довідку про взяття на облік, а довідку № скасувати та здійснити перерахунок допомоги (а.с. 23).

Факт призначення допомоги підтверджується рішеннями про призначення допомоги переміщеним особам на проживання відповідно до яких 13.11.2014 року ОСОБА_3 призначена допомога на період з 28.10.2014 року по 27.04.2015 року (а.с. 24), 24.11.2014 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 28.10.2014 по 27.04.2015 року (а.с.25), 13.01.2015 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 01.11.2014 по 27.04.2015 року (а.с.26), 12.06.2015 року продовжена виплата допомоги на період з 08.06.2015 по 07.12.2015 року (а.с.27), 09.10.2015 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 01.09.2015 по 07.12.2015 року (а.с.28), 18.11.2015 року подовжено виплати та призначено допомогу на період з 08.12.2015 по 07.06.2016 року (а.с.29), 08.06.2016 року подовжено виплати та призначено допомогу на період з 08.06.2016 по 27.10.2016 року (а.с.30), 08.08.2016 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 08.08.2016 по 07.12.2016 року (а.с. 31), рішенням від 06.10.2016 року здійснено перерахунок в межах терміну призначення та призначена допомога на період з 01.10.2014 по 07.12.2016 року (а.с. 32).

Факт отримання вказаної допомоги стороною відповідача не заперечується.

Згідно інформаційної довідки, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 19.03.2019 р. на підставі запиту позивача № 0547/01-78/19-04.3/2 від 28.01.2019 року, станом на 01.01.2013 року за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 (підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1997 року видане виконавчим комітетом Вільногірської міської ради народних депутатів згідно розпорядження від 05.02.1997 року № 68) (а.с.33).

Згідно копії акту № 56 від 21.03.2019 року, складеного працівниками ДСГП, при перевірці правильності та повноти інформації, наданої для призначення щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання ОСОБА_3 , слідує, що вона є співвласником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з цим заявниці надміру виплачено допомогу за період з 28.10.2014 року по 07.12.2014 року у розмірі 44475,47 грн. (а.с. 34), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 35).

Згідно повідомлення від 26.03.2019 року, № 1621/01-78/19-04.3/2 позивач повідомляв ОСОБА_3 про те, що їй надміру нарахована щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 44475,47 грн. та пропонував добровільно внести виплачені суми переплати на рахунок позивача (а.с. 36). Конверт з вказаним повідомленням повернуто на адресу УСЗН ДСГП без вручення адресату у зв`язку з закінченням строку зберігання, що підтверджено його копією. (а.с. 37)

Згідно витягу з ЄРДР, 19.02.2018 року Вільногірським відділенням поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0000066 за ч.1 ст.190 КК України, за фактом того, що у період часу з 28.10.2014 року по 07.12.2016 року ОСОБА_3 , шляхом обману, не повідомивши орган соціального захисту населення про наявність перешкод, оформила та в подальшому отримала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, чим спричинила ДСГП Вільногірської міської ради матеріальний збиток на суму 44475,47 грн. (а.с. 168)

Згідно інформації від 14.09.2020 року за вих.№47.2-9222 наданої Вільногірським ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, 19.02.2018 року начальником Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Комнатним Р.В. направлено до канцелярії Вільногірського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області матеріали за фактом заволодіння ОСОБА_3 бюджетними коштами в сумі 44475грн. шляхом шахрайства з додатками до них (повідомлення з Департаменту соціально-гуманітарної політики управління соціального захисту населення від 15.11.2017 року (№ 6235/01-95/17-04.2) з актом № 423 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та інш. матеріалами). 19.02.2018 року вищевказані матеріали зареєстровано до ЄО № 729 та в порядку ст.214 КПК України внесено слідчим відділенням Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.(а.с. 185)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, а саме: внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч 1. ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Разом із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Отже, питання щодо призначення особі грошової допомоги, передбаченої Порядком № 505, вирішується уповноваженим органом, який зобов`язаний перевірити надані такою особою документи та на їх підставі прийняти відповідне рішення.

Виплата такої допомоги обмежена строком до шести місяців, але у випадку прийняття уповноваженим органом рішення на такий строк, останній не звільняється від обов`язку перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги.

За змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Виходячи з аналізу вказаної норми, повернення грошової допомоги можливо у випадках, коли особа навмисно подала недостовірні відомості, тобто в діях зазначеної особи має бути наявний прямий умисел, тобто намір ввести в оману орган державної влади.

Згідно з пунктом 6 Порядку, у редакції від 23.10.2014 року, чинній на час призначення допомоги, тобто на 28.10.2014 року, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

31.03.2015 року до пункту 6 вказаного Порядку були внесені зміни, які набрали чинності 23.04.2015 року, та слова «у володінні» замінено словами «у власності».

В подальшому, тобто 31.05.2017 року до вказаного Порядку знову були внесені зміни, які набрали законної сили 03.06.2017 року, та абзац другий пункту 6 викладений в наступній редакції: «грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану».

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 перебувала на обліку у позивача, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та 28.10.2014 року, 08.06.2015 року, 10.11.2015 року, 08.06.2016 року зверталась до позивача з заявами, викладеними шляхом заповнення бланку наданого позивачем та у довільній формі , про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та продовження цих виплат , при цьому про наявність у неї у володінні житла, яке розташовано в регіонах, інших ніж окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції, не зазначала. Вказана адресна допомога була призначена відповідачці позивачем та у період з 28.10.2014 року по 07.12.2016 року виплачена у загальному розмірі 44475,47 грн.

Вимоги позивача про повернення цієї допомоги обґрунтовані тим, що відповідачка при поданні заяви про призначення їй державної допомоги не повідомила про наявність у неї у власності частки квартири, яка розташована в м.Вільногірськ Дніпропетровської області.

Разом з тим, 28.10.2014 р. відповідачка заповнила заяву наданого їй зразка, де зазначила про відсутність у її володінні іншого житла, що відповідало на той час вимогам Порядку, 08.06.2015 р. та 08.06.2016 року відповідачка також заповнювала надані їй позивачем аналогічні бланки, де у відповідну графу останнім не були внесені зміни, передбачені Постановою КМУ від 31.03.2015 року № 212, які набрали чинності 23.04.2015 року щодо необхідності зазначення наявності права власності на житло, а 10.11.2015 року надала заяву довільної форми щодо продовження їй виплат, де повідомила про відсутність змін, які впливають на призначення допомоги.

Таким чином, станом на 08.06.2015 р. та 08.06.2016 року, форма бланку, яка надавалася для заповнення відповідачкою, позивачем не була приведена у відповідність до вимог закону після внесення 31.03.2015 р. змін до вищевказаного Порядку, якими було передбачено необхідність зазначення про відсутність у будь-кого з членів сім`ї заявника не у володінні, а у власності житлового приміщення, а вимоги щодо зазначення інформації про наявність у власності частини житлового приміщення, взагалі були внесені до вказаного Порядку лише 31.05.2017 року, тобто після припинення виплати відповідачці допомоги.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним). Право користування нерозривно пов`язано з правом володіння. Без володіння, тобто без фактичного утримання речі (панування над нею), не можна добути з неї корисні властивості і тим самим використати її для задоволення потреб.

Разом з тим, як слідує зі змісту вказаного Порядку, він був прийнятий з метою надання допомоги окремим категоріям громадян для покриття витрат на проживання в конкретному житловому приміщенні, що зумовлено вимушеною зміною місця проживання та необхідністю знайти та забезпечити себе іншим житлом.

При цьому з аналізу норм вказаного Порядку, з урахуванням внесених у послідуючому змін, слідує, що законодавець первісно визначив поняття «володіння» житлом не як одну із правомочностей, які складають суть поняття права власності, а як самостійне речове право, що пов`язане з фактичним володінням річчю, тобто можливістю використання житла для проживання, і тільки в послідуючому внісши зміни до вказаного Порядку, пов`язав можливість реалізації права особи на отримання вказаного виду державної допомоги з правом власності на житло чи його частку.

При таких обставинах, звернувшись до позивача з заявами про призначення допомоги та не зазначивши про наявність у неї у власності частини квартири, яка розташована в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, відповідачка не порушила вимог вищевказаного Порядку.

До того ж, факт володіння, тобто проживання відповідачки та членів її сім`ї у цьому житлі стороною відповідачки заперечується, а доказів зворотного позивачем не надано.

Крім того, відповідно до принципу «належного урядування», визначеного Європейським судом з прав людини в рішенні від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» № 29979/04, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються ( рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic).

Таким чином, обов`язок приведення у відповідність до нових вимог закону бланку заяви, на переконання суду, є обов`язком позивача, оскільки саме на нього покладається обов`язок «належного урядування», тому подання відповідачкою заяв старого зразку, де не передбачалося зазначення належності їй на праві власності житла, не може розглядатися як протиправність її дій щодо ненадання інформації, оскільки надання такої інформації позивачем не вимагалося.

Доводи представників позивача щодо можливості подання відповідачкою заяви про призначення їй допомоги у довільній формі, а не на бланку, суд оцінює критично, оскільки при зверненні до державного органу особа повинна беззаперечно дотримуватися встановленої процедури, а не діяти на власний розсуд.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 127/27903/16-ц, постанові Верховного Суду від 30.03.2020 у справі № 643/4119/17.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивачем поза розумним сумнівом не доведено, що відповідачка, подаючи заяви про призначення їй адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та не зазначивши про наявність у неї права власності на частину квартири, розташовану у м.Вільногірськ Дніпропетровської області діяла саме з прямим умислом, тобто мала намір ввести в оману орган державної влади, тому підстави для повернення виплаченої їй грошової допомоги відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог.

Оскільки позов не підлягає задоволенню за його недоведеністю, то суд не входить в обговорення заяви сторони відповідачки щодо застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. слід віднести на рахунок позивача.

На підставі ст. ст. 1,4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», ст. ст. 12, 81, 133, 141, 223, 247, 263- 265,277-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3 про стягнення надміру нарахованої та виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року, який набрав чинності 17.07.2020 року, під час дії карантину, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси , поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст рішення складено 15.12.2020 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова