Провадження № 22-ц/812/513/20 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Миколаїв

справа № 490/5858/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до

акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» та товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут»

про скасування заборгованості за послуги газопостачання

та зобов`язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою

акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 12 грудня 2019 року суддею Гуденко О.А. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено 24 грудня 2019 року),

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, який неодноразово уточнював, до ТОВ «Миколаївгаз збут» та акціонерного товаристав «Оператор газорозподільних систем «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») про захист прав споживача послуг з газопостачання.

Позивач зазначав, що є побутовим споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_1 . Оплату за спожитий газ він здійснював постачальнику за показами лічильника в повному обсязі. Проте ТОВ «Миколаївгаз збут» надсилає на його адресу рахунки про сплату нібито спожитого газу в обсягах, які не відповідають дійсності, та вказує на наявність заборгованості. Так, станом на липень 2018 року за даними постачальника його заборгованість по оплаті за спожитий газ складає 4 906,54 грн. За його скаргами перерахунок проведено не було, а також йому не надані документи, що підтверджують правильність розрахунку за період 2015-2017 років.

Посилаючись на те, що постачальник ТОВ «Миколаївгаз збут» здійснює розрахунки за обсягами споживання, визначеними АТ «Миколаївгаз» як оператором газорозподільчої мережі, ОСОБА_1 просив визнати обсяги спожитого газу за період з липня 2015 року відповідачем - АТ «Миколаївгаз» не визначеними та недоведеними; визнати заборгованість перед ТОВ «Миколаївгаз збут» в розмірі 4 906,54 грн. не доведеною та безпідставною; зобов`язати АТ «Миколаївгаз» провести звірку показів лічильника за особовим рахунком позивача та скласти відповідний акт; зобов`язати ТОВ «Миколаївгаз збут» скасувати заборгованість в розмірі 4 906,54 грн. (а.с.103-114).

Представник АТ "Миколаївгаз" позов не визнав, посилаючись на те, що внаслідок несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 показів лічильника газу, розрахунок щомісячної оплати проводився за середньодобовим споживанням у попередніх роках, що передбачено нормативними актами, які регулюють порядок газопостачання. За результатами проведених контрольних перевірок лічильника 18 липня 2017 року та 24 вересня 2018 року здійснено перерахунок, що відображено у витягу з особового рахунку.

Представник ТОВ «Миколаївгаз Збут» позов не визнав, пояснив, що питання правильності визначення обсягів спожитого позивачем природного газу є виключною компетенцією оператора ГРМ АТ «Миколаївгаз», який діяв в межах закону. До того ж, ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту списання боргів, оскільки особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку і списання з нього будь-яких сум є правом підприємств.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково, визнано обсяги спожитого ОСОБА_2 природного газу за період з липня 2015 року по 18 липня 2017 року не доведеними. АТ «Миколаївгаз» зобов`язано скласти акт визначення розрахунку спожитого обсягу енергії природного газу (визначення його об`ємів та обсягів) споживачем ОСОБА_1 в період з липня 2015 року по 18 липня 2017 року за плановими величинами середньомісячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. ТОВ «Миколаївгаз Збут» зобов`язано провести перерахунок спожитого газу за період з липня 2015 року по 18 липня 2017 року на підставі акту, наданого АТ "Миколаївгаз". В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що при наявності суттєвих розбіжностей у даних особового рахунку ОСОБА_1 та без проведення звірки нарахованих обсягів споживання у спірний період з попереднім розрахунком середньорічного об`єму, неможливо визначити як правильність фактичної оплати за спожитий газ ОСОБА_1 , так і обґрунтованість нарахувань, здійснених відповідачами.

В апеляційній скарзі представник АТ «Миколаївгаз» просив рішення скасувати в частині задоволених до товариства вимог та відмовити у позові в цій частині. Апелянт посилався на невірно визначений судом період, за який відповідача зобов`язано скласти акт розрахунку з липня 2015 року по 18 липня 2017 року, тоді, як Кодекс газорозподільних систем набрав чинності 27 листопада 2015 року, а постанова НКРЕКП, якою регулюється зокрема затвердження типового договору 1 грудня 2015 року. Крім того суд не звернув належної уваги на витяг з особового рахунку позивача, в якому зазначені середньомісячні обсяги споживання газу та період, а також проігноровав пропуск ОСОБА_1 позовної давності.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом визначено, що правовідносини між суб`єктами ринку природного газу, окрім загальних норм зобов`язального права, регулюються Законом «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року №329-УІІІ, Кодексом розподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015 року (далі Кодекс ГРС), Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року (далі Типовий договір постачання), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року (далі Типовий договір розподілу).

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора газорозподільної системи надати споживачу послугу з розподілу природного газу та обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора та своєчасно сплатити вартість послуги та вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Умовою постачання природного газу споживачу є наявність у нього договору на постачання природного газу з постачальником та укладеного в установленому порядку з оператором газорозподільної системи договору розподілу природного газу (пункти 2.1, 2.2 Типового договору постачання та типового договору розподілу).

У цих правовідносинах позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг, ТОВ «Миколаївгаз Збут» - постачальником природного газу (далі - постачальник), який на підставі ліцензії здійснює діяльність з постачання природного газу, а АТ «Миколаївгаз» - оператором газорозподільної системи, який на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (далі - оператор ГРМ).

Правовідносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором ГРМ регулюються Правилами (пункт 1 розділу І).

При цьому постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити безперервне постачання газу, обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ, розглядати в установленому порядку претензії побутового споживача щодо нарахувань за спожитий природний газ та інше.

Постачальник природного газу має право, поряд з іншим, отримувати від споживача плату за поставлений природний газ, контролювати правильність оформлення споживачем платіжних документів; проводити разом зі споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта (пункти 23,24 розділу ІІІ Правил, розділ УІ Типового договору).

Оператор ГРМ зобов`язаний, зокрема, забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період, здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача (пункт 7.1 розділу УІІ Типового договору розподілу)

Побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів, укласти в установленому порядку договір розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи для набуття права правомірного відбору газу із газорозподільної системи та фізичної доставки газу до межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до пункту 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу (абзац 1).

У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань (абзац 2).

Оператор ГРМ зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань (абзац 6 пункт 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС).

Оператор ГРМ дає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору газотранспортної системи для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником (абзаци 3,4 пункту 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС).

Проаналізувавши ці та інші норми, які регулюють правовідносини між споживачем, постачальником та оператором ГРМ, суд першої інстанції дійшов висновку, що споживач природного газу, який розраховується за природний газ за лічильником, зобов`язаний щомісячно (до 05 числа) надавати оператору ГРМ ( АТ «Миколаївгаз») показання лічильника газу станом на 01 число цього місяця у спосіб, передбачений законом або договором, (через особистий кабінет на сайті оператора ГРМ; за телефоном, шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) або на електронну адресу).

Невиконання цього обов`язку дає право оператору ГРМ визначити обсяг спожитого газу на рівні планового місячного споживання, яке розраховується у визначеному законом порядку, з наступним перерахунком за фактичними показниками при отриманні даних лічильника від споживача за підсумками наступного місяця.

При цьому оператор ГРМ зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців проводити контрольного зняття показань лічильника газу у побутового споживача.

З 1 липня 2015 року нарахування за послуги з газопостачання (за спожитий газ) постачальник (ТОВ «Миколаївгаз збут») здійснює на підставі даних щодо об`єму спожитого природного газу, отриманих від оператора ГРМ (АТ «Миколаївгаз»). В такому ж порядку здійснюється і перерахунок, якщо об`єм спожитого газу визначався на рівні планового місячного споживання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . На його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 з даними: кількість мешканців 1, газові прилади - плита газова та водонагрівач, установлено лічильник газу типу Самгаз G -2,5, зав.№ 3619821 - 29 травня 2013 року (а.с. 18-19).

У період з 2015 року на ім`я ОСОБА_1 щомісячно надсилались рахунки-повідомлення про оплату спожитого газу з визначеним обсягом спожитого газу та його вартістю (а.с.12-17,67-69,117,118).

Станом на 1 червня 2018 року заборгованість за спожитий газ визначена постачальником в розмірі 4 906,54 грн. (а.с. 17).

Оплату за спожитий газ ОСОБА_1 здійснював через банківську платіжну систему, не враховуючи нарахування постачальника.

У період з 2015 року по липень 2017 року він не зазначав у квитанціях фактичні показання лічильника (а.с. 30-31).

За витягом з особового рахунку АТ «Миколаївгаз», який до 1 липня 2015 року здійснював постачання природного газу побутовим споживачам, заборгованість ОСОБА_1 станом на 1 липня 2015 року визначалась по- різному і 9 156,27 грн. (а.с. 125), і 140,97 грн. (а.с. 72, 120) і аванс 507,34 грн.(а.с.160). З грудня 2014 року щомісячне нарахування здійснювалось за середньодобовим споживанням.

На звернення позивача від 28 лютого 2019 року АТ «Миколаївгаз» повідомив про відсутність заборгованості перед товариством станом на 30 червня 2015 року (а.с.94).

Дані особового рахунку ОСОБА_1 за період з 1 липня 2015 року також містять різні відомості і щодо визначення обсягу спожитого газу у період з липня 2015 року по липень 2017 року (а.с.72,75, 84,120,121,123) і щодо способу щомісячних нарахувань, і щодо загальної суми заборгованості. При цьому ці витяги містять відомості про заборгованість станом на 1 липня 2015 року в різних розмірах, яка також є складовою загальної заборгованості на теперішній час.

Не відповідають ці данні і рахункам-повідомленням за період з липня 2015 року, які надсилались на адресу позивача (а.с.12-17,67-69,117,118).

Контрольні зняття показань приладів обліку (після звернення позивача зі скаргами на неправильне нарахування) проведено 18 липня 2017 року (01546,46 куб. м) та 24 вересня 2018 року (01684,24 куб.м).

Відомості про попередні контрольні перевірки чи фактичні показники лічильника за повідомленням споживача - відсутні.

З липня 2017 року позивач, здійснюючи щомісячні оплати, зазначав в квитанціях фактичні покази лічильника. Поточної заборгованості за період з липня 2017 року (станом на 1 грудня 2019 року) ОСОБА_1 не має.

Сальдо на 1 січня 2018 року остаточно визначено в розмірі 4155,21 грн. (а.с.123, 167).

Отже, спірним є період нарахування обсягів та вартості спожитого газу у період з липня 2015 року по липень 2017 року.

Перевірка правильності обчислення обсягу спожитого газу та оплати його вартості у цей період може бути здійснена, як зазначено вище, або при наявності щомісячних показників лічильника газу споживача, або при наявності розрахунку планового місячного об`єму споживання за кожен місяць, які визначаються оператором ГРМ за правилами пункту 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС.

Проте дані про фактичні показники лічильника у цей період відсутні ( ОСОБА_1 їх не зазначав, а АТ «Миколаївгаз» контрольні зняття не проводив), а розрахунок планового місячного об`єму споживання відповідачі суду не надали, при тому, що витяги з особового рахунку містять суперечливі відомості.

Доказів на підтвердження правильності визначення планового місячного об`єму споживання АТ «Миколаївгаз» не надав.

За цих обставин суд першої інстанції не мав реальної можливості дати об`єктивну та обґрунтовану оцінку здійсненим нарахуванням в період 2015- 2017 років, тобто самостійно визначити чинники, передбачені пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, та розрахувати обсяг споживання газу щомісячно за цей час, визначити його вартість та обчислити відповідну заборгованість.

При цьому суд врахував конкретні обставини справи, похилий вік позивача (92 роки), повну бездіяльність оператора ГРМ по забезпеченню належного рівня комерційного обліку природного газу по споживачу, та вказав на неможливість покладення на ОСОБА_1 всього тягаря відповідальності за відсутність даних про фактичні показання лічильника.

На підставі встановленого суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розрахунок заборгованості в розмірі 4906,54 грн. станом на 1 червня 2018 року (а.с.17), як то просив позивач, так і інші розрахунки за особовим рахунком, в тому числі і останні (а.с.137,160) не можна вважати обґрунтованими, та поклав на Оператора ГРМ обов`язок скласти акт за спірний період з зазначенням чинників за пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, а на постачальника провести відповідний перерахунок.

Доводи апелянта про те, що суд поклав на них обов`язок провести розрахунок з липня 2015 року з використанням методу, передбаченого законодавством, що набуло законної сили з грудня 2015 року, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки це не позбавляє відповідача права застосувати діючі на той час правила, якщо вони мають відмінності.

Не переконливим є і посилання АТ «Миколаївгаз» на те, що перерахунок обсягів спожитого газу було проведено після фактичного зняття показів приладу обліку 18липня 2017 року та 24 вересня 2018 року. Обґрунтованість цих розрахунків та їх суперечливий характер оцінені судом, про що зазначено в мотивувальній частині судового рішення.

Посилаючись на пропуск позивачем позовної давності, апелянт не зазначив, які вимоги ОСОБА_1 виходять за межі цього строку. Заяв про застосування позовної давності в суді першої інстанції відповідач не подавав.

Отже, доводи апелянта не спростовують основні висновки суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд усвідомлює, що вирішення справи у такий спосіб не є остаточним вирішенням спору по суті, але покладення відповідних обов`язків на оператора ГРМ та постачальника буде сприяти проведенню розрахунку за спірний період з прозорим та аргументованим визначенням всіх його складових, які може перевірити як споживач, так і суд. Споживач має право знати, які саме показники та на якій підставі застосовуються оператором при розрахунку, та який остаточний борг (якщо такий є) він має сплатити. Такий підхід до вирішення спору може бути підставою для урегулювання конфлікту між сторонами у поза судовий спосіб.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але при наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська