Провадження № 2з/263/65/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року місто Маріуполь Донецької області

Суддя Жовтневого районного суд м. Маріуполя Донецької області Федоренко Т.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із заявою про забезпечення доказів, у якій просив витребувати у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 .

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_2 планує подати до Жовтневого районного суду м.Маріуполя позовну заяву до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тобто може набути статус позивача. Заявниця, як спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено. На запити адвоката щодо причин відмови приватний нотаріус надала відповідь про відмову у наданні будь-якої інформації щодо спадкової справи, посилаючись на обмежений доступ до її матеріалів. Зазначає, що витребувані докази необхідні для встановлення всього кола спадкоємців померлого, визначення вичерпного переліку спадкового майна, його місцезнаходження. Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Статтею 117 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. На підставі викладеного, суд вважає, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, заявник не обґрунтовує належним чином необхідність вжиття судом обраного ним способу забезпечення доказів, не зазначає відповідача, до якого позивач має намір звернутися до суду, або місцезнаходження майна, що не дає можливості суду перевірити територіальну підсудність можливого позову та встановити чи не будуть порушені інтереси інших осіб. Крім того, адвокатом, який звертається із заявою про забезпечення доказів, не надано суду відомостей (договір, угода, довіреність, тощо) на підтвердження повноважень подавати та підписувати заяви до суду від імені заявника ОСОБА_2 , тому суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання наведених вимог ЦПК України, а отже заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 115-118 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення доказів-повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.І.Федоренко