УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ

Представник заявника звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з боржника ОСОБА_1 в розмірі 5062,04 грн. та судового збору в розмірі 210,20 грн.

Суддя, розглянувши вказану заяву та додані до неї документи, приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного:

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як зазначає представник заявника у заяві про видачу судового наказу, боржник є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість нарахована за період з січня 2019 року по вересень 2020 року.

На підтвердження заявлених вимог представником заявника до заяви додано копію типового договору про постачання електричної енергії споживачу (публічного договору приєднання).

З пункту 13.1 наданого договору про постачання електричної енергії споживачу, вбачається, що цей договір набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника.

Згідно пункту 3.1. договору, початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього договору.

В той же час, представником заявника до заяви про видачу судового наказу не додано вказану заяву-приєднання боржника, яка повинна бути невід`ємною частиною договору приєднання.

Відповідно до ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним(ст.203 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст.202 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу надану копію договору.

Згідно п.3 та п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того суд, на виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України надіслав запит до відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області, з метою встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи боржника.

Згідно отриманої інформації №16-23/1036 від 17.12.2020 року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 09.02.1988 року по 28.11.2008 року. Тобто з 28.11.2008 року та на теперішній час за вказаною адресою особа фактично не зареєстрована.

Документів, які б підтверджували, що боржник була споживачем послуг надання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , в період виникнення заборгованості з січня 2019 року по вересень 2020 року (а саме документів, які б підтверджували, що вказана квартира належить боржнику на праві власності чи на праві користування) до заяви про видачу судового наказу не надано.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення у заявника права грошової вимоги щодо заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 за період з січня 2019 року по вересень 2020 року.

Крім того з отриманої судом інформації не можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, що також є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченою пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Левченко