Справа № 308/1203/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідачки Готри Т.Ю.

суддів Бисаги Т.Ю., Кондора Р.Ю.

з участі секретарки судових засідань Терпай С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Людмили Володимирівни про скасування державної реєстрації права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2020 року, постановлену суддею Данко В.Й.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Л.В., про скасування державної реєстрації права власності.

Позов обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками, відповідно, квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Згідно з протоколом загальних зборів співвласників цього багатоквартирного будинку було створено ОСББ «Мальовниче 7». У березні 2017 року вони, як співвласники допоміжних приміщень зазначеного багатоквартирного будинку, не в змозі були потрапити до нежитлового приміщення (горища), оскільки там були встановлені двері. Зі слів голови правління, відповідачка здійснила реконструкцію горища і взяла у власність певну частину. Загальні збори з приводу передачі у приватну власність ОСОБА_3 нежитлового приміщення не проводилися і відповідний протокол зборів є відсутнім.

Зазначали, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю і не може бути поділено між співвласниками, та останні не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна. Таке право не передбачено також і статутом ОСББ «Мальвниче 7», зареєстрованого 30.11.2016. Таким чином, уважали, що діями відповідачки порушено їх право на частку власності у спільному майні багатоквартирного будинку.

Посилались і на те, що згідно з наданих управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради документів, замовником реконструкції горища в будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 , хоча відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників у багатоквартирному будинку» вона таких прав не має, оскільки за приписами ст. 16 цього ж Закону такі права належать, виключно, ОСББ і замовником робіт по реконструкції допоміжних приміщень у багатоквартирному будинку може бути тільки саме об`єднання на підставі рішення загальних зборів. За таких обставин управління містобудування та архітектури міської ради видало заключення про реконструкцію квартири за рахунок нежитлової площі, що належить співвласникам будинку, а приватний нотаріус зареєструвала за відповідачкою право власності без відповідних на те документів.

При цьому відповідно до даного заключення загальна площа квартири АДРЕСА_4 , до реконструкції складала 65,40 м кв, а після реконструкції 119,54 м кв. Отже, на їх думку, відповідачка отримала у власність 54,14 м кв нежитлового приміщення, яке належить на праві спільної сумісної власності, що призвело до позбавлення їх не тільки права спільної сумісної власності, а й права користування спільним майном будинку.

За наведених обставин просили скасувати запис № 18122046 від 15.12.2016 (індексний номер 33009195 від 19.12.2016) реєстрації права власності на нерухоме майно щодо реєстрації зареєстрованого за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 , а також вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2020 року клопотання відповідачки задоволено та закрито провадження в цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Л.В., про скасування державної реєстрації права власності.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, позивачка ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій указувала на порушення місцевим судом норм процесуального права, що призвели до постановлення судом незаконної ухвали.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про тотожність її позову в цій справі з її позовом поданого нею до суду в лютому 2018 року, так як попередній позов не стосувався конкретної дати реєстрації, номеру запису реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, тобто предмети спору є різними.

З урахуванням наведеного, просила оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Водночас просила поновити їй строк на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду Готрою Т.Ю. від 31.07.2020 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2020.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_3 посилалась на безпідставність скарги та законність і обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ковач В.С. апеляційну скаргу підтримав, із підстав наведених у ній, та просив скасувати оскаржену ухвалу місцевого суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник-адвокат Петрецький С.І. у судовому засіданні заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_2 та третя особа приватний нотаріус Котлярова Л.В. у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи клопотання відповідачки ОСОБА_3 про закриття провадження у справі та закриваючи провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до вимог пункту 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки такого суд дійшов з додержанням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що у цій справі, зокрема ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Л.В., про скасування державної реєстрації права власності, а саме про скасування запису № 18122046 від 15.12.2016 (індексний номер 33009195 від 19.12.2016) реєстрації права власності на нерухоме майно щодо реєстрації зареєстрованого за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 .

Водночас у лютому 2018 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Л.В., про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно щодо реєстрації зареєстрованого за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 (горище), загальною площею 54,14 м кв і, як наслідок, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2018 (справа № 308/1614/18), що набрало законної сили і сторонами не заперечується, у цьому позові ОСОБА_1 було відмовлено.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем і відповідачем.

Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Підставою позову є обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.

Апеляційний суд уважає вірними висновки суду першої інстанції, що зазначені вище позови ОСОБА_1 до тої самої відповідачки ОСОБА_3 , тої самої третьої особи - приватної нотаріуски Котлярової Л.В. про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, містять як фактичні, так і юридичні підстави з приводу одного й того ж самого спірного об`єкту горища, загальною площею 54,14 м кв, по АДРЕСА_5 .

На думку колегії суддів, залучення до справи другого позивача ОСОБА_2 , як власника іншої квартири, і перефразування позовних вимог ОСОБА_1 , які фактично зводяться до скасування права власності на горище за відповідачкою ОСОБА_3 , не свідчить про зміну предмету і підстав позову. А тому суд першої інстанції правильно встановив, що спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, з приводу якого ухвалено судове рішення, що набрало законної сили, а тому закрив провадження у справі в цій частині.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2020 року.

Суддя-доповідачка

Судді