РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020

м.Харків

Справа № 2-1787/11

провадження 2/639/19/20

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

представник позивача- ОСОБА_2

відповідач- ОСОБА_3

представник відповідача- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_5 , Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради про визнання незаконним самовільного будівництва житлового будинку, відновлення порушених прав, усунення перешкод у користуванні, знесення незаконної будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2007 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про відновлення порушеного права та усунення перешкод у праві користування власністю. У подальшому до участі у справі , з урахуванням уточнення позовних вимог, було залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3 та треті особи-Харківська міська рада, ОСОБА_5 , Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, його правонаступником залучено ОСОБА_3 . З урахуванням зазначеного, у подальшому ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила визнати незаконним проведення самочинного будівництва ОСОБА_3 двоповерхової будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_1 на місці колишніх будівель літ. «Л» та «М» та зобов`язати ОСОБА_3 знести за власних рахунок самочинну будівлю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Свирид Н.А., вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки за вказаною адресою на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ХР № 046619 від 26.11.2014 року. Земельна ділянка та домоволодіння АДРЕСА_1 , яка межує з земельною ділянкою позивача, належить померлому ОСОБА_6 та знаходиться в фактичному користуванні його дочки - ОСОБА_3 . Відповідач, разом зі своїм чоловіком у 2006 році розпочали будівництво самочинної двоповерхової будівлі, яка розміщується на місці колишньої господарської будівлі, без отримання відповідних погоджувальних документів та дозволів державних установ. При зведенні другого поверху стіна будівлі фактично покладена на стіну будівлі, що розташована на ділянці ОСОБА_1 , що призводить до її руйнування. З приводу самоправних дій ОСОБА_3 позивач неодноразово зверталася до компетентних органів, які виносили неодноразові приписи про заборону зведення будівлі та її знесення, але вони відповідачем не виконувались.

Враховуючи викладене та неодноразові уточнення, позивач просила визнати незаконним проведення відповідачем самочинного будівництва двоповерхової будівлі літ. «А2-2» до житлового будинку «А1-1» на території домоволодіння АДРЕСА_1 на місці колишніх будівель літ. «Л» та «М», а саме колишнього сараю з льохом літ. «М», перебудову до цього сараю- приміщення першого поверху 2-12 пл. 26,3 кв.м., приміщення 2-11 пл. 11,9 кв.м. , приміщення другого поверху 2-13 пл. 11,8 кв.м., приміщення 2-14 пл. 26,3 кв.м.та такими, що не відповідають державним будівельним нормам і правилам ДБН-260-9), є пожеженебезпечними, порушують права приватної власності.Просить також усунути перешкоди у праві користування приватною власністю-земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_3 знести за власний рахунок двоповерхову прибудову літ. «А2-2» до житлового будинку домоволодіння АДРЕСА_1 на місці зареєстрованого сараю з льохом літ.»М», прибудови до сараю, а саме приміщень №№ 2-11, 2-13, 2-14, а прим. 2-12 пл. 26,3 кв.м. привести в стан до початку будівництва( 2005) самовільної перебудови ( т. 1 а.с. 91-92, т. 2 а.с. 202-205, 227-230, 247-253).

У поясненнях до позовної заяви ОСОБА_1 стверджувала, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 04.12.2001 № № 93-10 їй було дозволено провести прибудову розм. 2,5х 5,5 м. + 6,6х8 м., а також побудувати сарай розм. 5х6 м., господарчу прибудову розм. 6х6м. Сусідне домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_6 ( помер у 2012) та ОСОБА_7 у рівних долях по Ѕ частині. У 2002 ОСОБА_6 та позивачем , за взаємною письмовою згодою, кожним на своїй земельній ділянці, побудовані господарські будівлі, які впритул прилягали стінами і по межі мали водовідвід . Після переїзду ОСОБА_6 до іншого місця проживання, у 2006 його донька-відповідач ОСОБА_3 самоправно, без жодного дозвільного документа, проекту на будівництво, без погодження з позивачем, в порушення п. 3.25 «Державні будівельні норми України» почала будівництво на межі, на місці колишньої господарської споруди, нового двоповерхового будинку, знищила частину шиферної та металевого каркасу огорожі, занесеної до техпаспорту, втрутилась на її земельну ділянку. При будівництві другого поверху, як вказує позивач, ОСОБА_3 навмисно призвела цегляну кладку стіни другого поверху на стіні господарської будівлі ОСОБА_1 , самоправно зірвала дах, водовідвід, зіпсувавши і пошкодивши покрівлю гаражу, прив`язалась з обох сторін до гаражу, вибила цеглу з кутів гаражу, вставила металеві прутки і свої цеглини, пошкодила ізоляційне захисне покриття-підложку між стіною і цоколем гаражу ОСОБА_1 .

Відділ пожежного контролю , куди зверталась позивач, вказав, що відповічами ОСОБА_8 порушені нормативні протипожежні вимоги в галузі проектування та будівництва, винесено постанову № 310 від 17.07.2007 про заборону будівництва. Аналогічний лист направлено Новобаварським районним відділом ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій у Харківській області, а також до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області. Приписи ОСОБА_8 ігнорували, не зупиняла самовільне будівництво, хоча неодноразово попереджалась про неприпустимість такого ( т. 1 а.с. 8-15, 26, 50-51,94-104, т. 4 а.с. 16-20).

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що у квітні 1998 сарай літ. «Л» розміром 3х5 кв.м. самовільно, разом з батьком, перебудований до розміру 4х8 кв.м. У 1999 ОСОБА_1 надала ОСОБА_6 згоду на збільшення розміру існуючого сараю, розташованого на межі. Жовтневий РВК у м.Харкові від 03.08.1999 за № 55-46 надав дозвіл ОСОБА_6 на проведення прибудови до будинку А1-1 розміром 3,6х4,2 кв.м., 1,6х1,8 кв.м., а сарай літ. «Б»( змінено літ.) збільшили до розмірів 5х8м. Кількість поверхів прибудов та сараю не обмежувалося. Було отримано згоду всіх наглядових органів.Стверджує, що після будівництво сараю «Л» розміром 4х8 кв.м., між будинком А-1 та сараєм залишилася відстань розміром 1 м. Позивач звернулась до Жовтневого РВК за дозволом на зведення прибудов та побудову господарчої споруди впритул до стіни існуючого сараю літ. «Л» на існуючий фундамент. Рішення винесено 04.12.2001 за № 93-10, отже раніше 2001 позивач ОСОБА_1 , не могла збудувати свій двоповерховий гараж,хоча зазначає, що господарчі будівлі за згодою обох власників зведено у 2002 р. Сарай літ. «Л» розміром 4х8 м. не знесено, а переобладнано у прим. 2-12. Над сараєм побудований другий поверх. Вважає, що позивачем не надано доказів про здійснення перешкод у користуванні власністю. Збудований у 2000 ОСОБА_6 сарай зареєстрований належним чином і у листопаді 2001 ОСОБА_6 надав згоду ОСОБА_1 на зведення господарчої будівлі, але мови про побудову гаража не йшлася. Відповідач пояснює, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок . Розміщення господарських будівель по лінії забудови житловими будинками не допускається( ДБН 360-92 «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень» 3.24 ( т. 4 а.с. 74-80).

У письмових запереченнях відповідач зазначає, що закладаючи фундамент господарської будівлі літ. «Л» ОСОБА_6 мав на увазі, що її пізніше буде обкладено цеглою. У 2005 ОСОБА_6 відтворив свої наміри і обклав належний йому сарай селікатною цеглою, при цьому бокову стіну сараю літ. «Л», яка виходила до межі сусідньої ділянки , обкласти не надалось можливим, тому що позивач збудувала бокову стіну свого гаражу впритул до стіни сараю літ. «Л» та на фундаменті, залишеному для обкладання. Отже, на думку відповідача, ОСОБА_1 самовільно захопила частину будівлі, зведену ОСОБА_6 . Стверджує, що гараж ОСОБА_1 побудувала значно пізніше нежитлової будівлі відповідача, обладнала злив атмосферних опадів в бік нежитлової будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 , тобто порушила вимоги п. 3.24* ДБН-360-92*( т. 3 а.с. 151-153).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що позивачем не доведено виступ стіни другого поверху самовільної прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 на земельну ділянку ОСОБА_1 на 12см. ОСОБА_3 звернулась до фахівців у сфері проектування та проведення будівельних робіт та отримала висновок про готовність будівництва прибудов та надбудов 100% і їх стан визначено, як нормальний. Самовільно зведені приміщення 2-11, 2-13, 2-14, 2-15 і переобладнаний сарай в кухню 2-12 в житловому будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 за станом будівельних конструкцій та інженерного обладнання можуть експлуатуватися. У висновку також зазначено, що прибудований гараж до межі ділянки АДРЕСА_2 , в порушення ДБН має скіс даху, обладнаний в сторону будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призводить до злиття атмосферних опадів під конструктивні елементи будинку ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надавши згоду на зведення на сусідній ділянці господарчої будівлі у 1999, ОСОБА_1 до 2007 не оскаржувала місцезнаходження зазначеної будівлі. У позовних вимогах про приведення приміщення 2-12 пл. 26,3 кв.м. у попередній стан до початку самовільного будівництва, позивач визнала, що місцезнаходження сараю літ. «Л» її цілком влаштовує (т. 3 а.с. 154-159).

Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, вказуючи, що у квітні 1998 сарай літ.»Л» був самовільно перебудований ОСОБА_3 , ОСОБА_6 з розміру 3х5м до розміру 4х8м.На момент придбання позивачем домоволодіння, сарай Косолапових розміром 4х8м. вже стояв з дахом, уклін якого зі сточним зливом був на території житлового будинку ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердженням чого є диск із записом від 10.01.1999 і фото стопкадру із запису, доданого до відзиву. Замість дозволу на узаконення прибудов і узаконення збільшення цього сараю ( на той час літ.»Л») до розмірів 4х8м з розміру 3х5м., рішенням виконкому № 55-46 від 03.08.1999 надано дозвіл на будівництво і внесено зміни до техпаспорту до Ѕ частки домоволодіння. Позивач зауважує, що якщо сарай Косолапових літ. «Л» був вбудований впритул до огорожі-паркану з шиферу на металевому каркасі, то фізично ніяк відповідач не могла обкладати цеглою свою будівлю на споруді-паркані будинку ІНФОРМАЦІЯ_3 , не маючи відповідного дозволу.Яким чином фундамент сараю літ. «Л» з`явився під парканом позивача незрозуміло та чи є він або був взагалі невідомо.Всі дії позивача, як вона зазначає, були узгоджені щодо поновлення нею раніш існуючого на цьому місці сараю ( зараз гараж), приватизації земельної ділянки з погодженням меж і кутів поворотів земельної ділянки, із залученням фахівців-землевпорядників. Рішення Жовтневої райради №№м 7-1 від 04.05.1982, № 31-5 від 07.02.1984, № 55-46 від 03.08.1999, на які посилається відповідач, не мають, на думку позивача, відношення до самовільної забудови, з приводу якої подано позов. Наданий відповідачем технічний висновок не затверджено та виготовлено виконавцем, який не мав кваліфікаційної атестації експерта, що порушує вимоги ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» та не дає відповіді на питання відповідності самовільно збудованої двоповерхової будівлі вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва ( містобудівельним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо, які є обов`язковими при експертизі). Якщо би, як стверджує відповідач, її сарай стояв раніше, то вона повинна була при будівництві дотримуватись будівельних норм і правил та відступати від межі на 1 м.-санітарна норма, на 4м від межі-будівельна норма для одноповерхових будинків, на 9/12м. від межі-норма для двоповерхових будинків Ш степеню вогнестійкості ( табл. 1 додатку 3.1 «Протипожежні вимоги») .У примітці таблиці 3.2а* допускається об`єднання господарських будівель й гаражів сусідніх ділянок. У відповідача відсутній дозвіл на двоповерхову будівлю, на перебудову сараю, на реконструкцію сараю, тому ОСОБА_6 просив співвласника Ѕ домоволодіння ОСОБА_9 і ОСОБА_7 дозволити йому тільки збільшити господарську будову сарай «Л» до розміру 4х8 і більше ніяких дій дозволено не було. ОСОБА_1 стверджує, що її приватне право і право на землю, на власність-господарську будівлю-гараж щодо зовнішніх меж самовільної будівлі порушено, відповідач користується її власністю, часткою землі, стінами гаражу, руйнує законний паркан, використовує землю під паркан для бетонування землі в своїх потребах, знищує металеві межеві знаки ( т. 3 а.с. 195-206).

Представник 3 особи-Харківської міської ради направив письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідач ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком, у 2006 році, розпочали будівництво самочинної двоповерхової будівлі, яка розміщується на місці колишньої господарської будівлі , без отримання відповідних погоджувальних документів та дозволів.При зведенні другого поверху стіна будівлі фактично покладена на стіну будівлі, що розташована на ділянці позивача.Неодноразові приписи про заборону зведення будівлі та її знесення, відповідачем не виконується, що підтверджується листами Жовтневої районної СЕС м.Харкова від 20.07.2007, відділення пожежного нагляду Жовтневого районного відділення ГУМНС України в Харківській області від 27.07.2007, інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 14.04.2007, виконкому Харківської міської ради від 01.10.2007, управління містобудування та архітектури виконкому Харківської міської ради від 25.04.2008, виконкому Жовтневої районної ради м.Харкова, актами від 21.09.2006, 21.05.2007, 20.06.2007, приписом від 26.09.2006. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів ( якщо таке прийняття передбачено законодавством), не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Доказів про наявність у відповідача права власності та дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку відповідачем не надано. У разі доведення порушених прав позивача, як вказує представник, просить задовольнити позовну заяву та проводити розгляд справи без участі представника Харківської міської ради ( т. 3 а.с. 120-121).

3 особа-Адміністрація Новобаварського району Харківської міської ради 12.09.2019 надала заяву про те, що рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» від 20.11.2015 № 7/15 затверджено Положення про Адміністрацію Новобаварського району Харківської міської ради, згідно з яким на теперішній час Адміністрація не наділена повноваженнями щодо надання дозволів на будівництва, прийняття в експлуатацію переобладнаних приміщень, перерозподіл ідеальних часток, а тому визнання незаконним самовільного будівництва житлового будинку, знесення незаконної будівлі не входить до компетенції адміністрації району. Вирішення справи не випливає на права на обов`язки Адміністрації, тому вона не є суб`єктом спірних правовідносин.Просить розглядати справу без участі представника Адміністрації ( т. 4 а.с. 110-114).

ОСОБА_5 своєю заявою повідомила, що 3 особа- ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , вона є правонаступником на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , спадкова справа заведена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жицькою Я.Е., просить розглядати справу за її відсутності ( т. 3 а.с. 73,103).

В матеріалах справи мається пояснення ОСОБА_7 від 15.09.2010, в яких він повідомив, що з кінця 90-років Косолапови , без погодження з ним, стали систематично здійснювати самовільні прибудови до будинку, що знаходився у спільній власності шляхом захоплення земельної ділянки ОСОБА_7 , збудували на ній житлову прибудову А1-1, а1, а6, а пізніше почали будувати двоповерхову прибудову на частині стіни сараю ОСОБА_10 . Неодноразові звернення в органи влади та поліцію результатів не дали. Двоповерхова будівля, як вказував ОСОБА_7 , повністю затінює його земельну ділянку, при проведенні телефону відповідачі самовільно пробили кут його частини будинку, поставили трубу, на будь-які зауваження відповідач та її чоловік відповідають нецензурною лайкою ( т. 1 а.с. 179).

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області направлено пояснення, в яких підтримує позовні вимоги, зазначає про відсутність у відповідача дозволу на виконання будівельних робіт, обов`язковість яких передбачено ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», документ, що засвідчує відповідність об`єкта будівельним нормам та правилам ( т. 1 а.с. 159-161)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.01.2008 призначена будівельно-технічна експертиза , провадження у справі зупинено ( т. 1 а.с. 57-58). У зв`язку з надходженням повідомлення про неможливість надання експертного висновку, відновлено провадження ухвалою суду від 28.08.2008 ( т. 1 а.с. 69).

Ухвалою 06.02.2012 , за клопотанням позивача, в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_6 , ОСОБА_11 проводити будівельні роботи на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ( т. 1 а.с. 242).

Ухвалою 24.05.2012 зупинено провадження у справі до залучення до участі правонаступника ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т. 11 а.с. 259). 23.05.2014 ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова відновлено провадження ( т. 1 а.с. 267).

Клопотання представника відповідача про огляд доказів за їх місцезнаходженням-домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та гаража, що належить позивачу, а також паркана, розташованого на межі між домоволодіннями №№ 25,27 залишено без задоволення ( т. 3 а.с. 115-116, т. 4 а.с.32).

Ухвалою суду від 05.0.2019, за клопотанням відповідача, витребувано з КП «Харківське міськБТІ» копію інвентаризаційної справи щодо будинку АДРЕСА_2 ( т. 4 а.с. 61-62).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним проведення самочинного будівництва ОСОБА_3 двоповерхової будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_1 на місці колишніх будівель літ. «Л» та «М» та зобов`язано ОСОБА_3 знести зазначену самочинну будівлю за власний рахунок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 16 грн. (т.1 а.с. 305-307).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16.06.2015 заочне рішення залишено без змін ( а.с. 99-105 т. 2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 25.03.2015 та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 16.06.2015 скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( т. 2 а.с. 162-165).

При новому розгляді справи суд, вислухавшивступне слово та пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.05.1998, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свирид Н.О. за реєстровим № 378, ОСОБА_1 належить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , що складався із будинку літ. А-1 та надвірних будівель: вбиральні літ.«В», сараю літ. «Г» , льоху літ. «Д», споруди N-N-1, N-2, 45.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 04.12.2001 № 93-10 дозволено ОСОБА_1 провести прибудову розм. 2,5х 5,5 м. + 6,6х8 м., побудувати сарай розм. 5х6 м., господарчу прибудову розм. 6х6м ( т. 1 а.с. 34).

Технічна документація по встановленню меж земельної ділянки та оформлення права власності на неї ОСОБА_1 складено у 2003, межі земельної ділянки погоджені з власниками суміжних земельних ділянок, у тому числі з ОСОБА_6 ( т. 1 а.с. 16-21).

Позивачу на праві власності належить земельна ділянка пл. 0,0686 га відповідно до рішення ХХ1 сесії ХХ1У скликання Харківської міської ради від 28.04.2004 № 5704 ( акт про право власності серії ХР № 046619 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.05.2011 у задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,Територіальної громади м.Харкова, третя особа Управління Держкомзему у м.Харкові про визнання приватизації земельної ділянки недійсною відмовлено. Як випливає з рішення, акт погодження межі земельної ділянки від 10.07.2003 підписано зі всіма власниками, відрізки меж погоджені ( т. 3 а.с. 67-68).

Згідно акту техніка-геодезіста ДП «Східгеоінформ» від 26.06.2011 , виконуючи замовлення відповідно з отриманими від ОСОБА_1 матеріалами з технічної документації, проведено винос та закріплення на місцевості меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 .Винесені знаки закріплені на місцевості металевими трубами і забарвлені на місцевих предметах.Схематичне креслення додається до акту ( т. 4 а.с. 66).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 -1/2 частина, ОСОБА_7 -1/2 частина.

Рішенням виконкому Жовтневої районної ради від 03.08.1999 № 55-46 дозволено ОСОБА_6 провести прибудову розм. 3,6х4,20 + 1,60х 1,80 для розташування підсобних приміщень, існуючий сарай літ. «Б»( зміна літерів) збільшити до розмірів 5,0х8,0м. Будівництво виконати згідно санітарним, будівельним нормам та проектній документації, затвердженої МУА та внести зміни до технічної документації міськБТІ після закінчення будівництва ( т. 2 а.с. 86).

Надане відповідачем рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 07.02.1984 № 31-5 про надання дозволу ОСОБА_6 прибудувати до житлового приміщення 2-3 і 2-4 приміщення коридору, до сіней 2-1 кухні, тамбуру, переобладнання кухні прим. 2-2 під житлове , стосується житлового будинку А1-1, прибудов а, а1 та не відноситься до предмету спору ( т. 2 а.с. 84).

Як випливає з матеріалів справи в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_12 , дочка ОСОБА_3 та її сім`я чоловік ОСОБА_13 , діти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ( т. 2 а.с. 87).

18.02.2006 власник Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 надав письмовий дозвіл ОСОБА_3 , зятю ОСОБА_13 , для поліпшення житлових умов їх сім`ї, зробити перепланування, будівництво другого житлового поверху над існуючими будівлями під літерами а6, «Л», з`єднавши їх між собою, для створення в подальшому для них права власності на частину житлового будинку ( т. 2 а.с. 90).

За інформацією КП «Харківське міське БТІ» від 20.03.2018 № 3430104.10, згідно з наявними архівними матеріалами інвентаризаційної справи 11.01.2008 , при проведенні технічної інвентаризації житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , заінвентаризована житлова прибудова літ. «А2-2», яка утворилась в результаті переобладнання господарської будівлі літ. «Л» ( прим. 2-12), прибудови (прим. 2-11) та надбудови ( приміщення 2-14, 2-15, 2-16). В результаті вказаного будівництва та переобладнання утворився новий об`єкт. Дозвільні документи на будівництво прибудови літ. «А2-2» до житлового будинку до КП «Харківське міське БТІ» не надані, у зв`язку з чим частина прибудови ( прим. 2-11, 2-13, 2-14, 2-15) належать згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затв. Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 до числа самочинно побудованих будівель, а частина прим. 2-12 -до числа самочинно переобладнаних будівель (т. 4 а.с. 42-43).

Згідно з даними технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого 07.02.2008, приміщення 2-12 пл. 26,3м переобладнано із сарая в кухню, приміщення 2-11 пл. 11,9 м., приміщення 2-13 пл. 11,8 м., приміщення 2-го поверху 2-14 пл. 26,3 кв.м., приміщення 2-15 пл. 11,2 кв.м. самовільно збудовані ( т. 2 а.с. 91-96). Рік побудови А2-2 в технічному паспорті 2007 ( т. 1 а.с. 192).Оновлений техпаспорт суду не представлено.

Виходячи з матеріалів інвентаризаційної справи буд. АДРЕСА_2 , 15.01.2008 складено акт поточних змін та заінвентаризовано збудований ОСОБА_1 гараж «Е» ( на місці дерев`яного сараю «Б», що був розташований впритул до межі з 70-років попереднім власником), частина стіни якого об`єднана з частиною будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 ( т. 3 а.с. 60-62).

Як стверджує ОСОБА_1 , не заперечує і відповідач, що між позивачем та ОСОБА_6 існувала домовленість про розташування кожним своїх надвірних будівель ( гараж «Е» та сарай «Л») на межі, що потягло об`єднання стін цих будівель. В матеріалах справи мається копія довідки-згоди ОСОБА_1 від 19.03.1998 сусіду ОСОБА_6 на збільшення розташованого у нього сараю до розмірів 4х8м.( т. 1 а.с. 169).

При цьому дозволу на збільшення розміру сараю до 5х8м., прибудову другого поверху над сараєм літ. «Л» та об`єднання зовнішніх стін з гаражем «Е», ОСОБА_1 не надавала.

З доповнення до акту від 26.06.2011, складеного техніком-топографом 20.11.2015 випливає, що при обстеженні ділянки НОМЕР_1 встановлено, що побудована будівля на ділянці № НОМЕР_2 виступає на ділянку № НОМЕР_1 на 0,13м. за рахунок накладення цегляної кладки на будову ( гараж) та за рахунок нависання даху на 0,4м. Загальний розмір виступу на ділянку № НОМЕР_1 складає 0,53м. Площа виступу по фундаменту складає 1,1 кв.м., по даху, що нависає, -3,3 кв.м. ( т. 2 а.с. 206-207).

Як стверджує позивач, при будівництві та переобладнанні існуючого сараю в житловий будинок впритул до огорожі-паркану знищена частина шиферної та металевого каркасу огорожі, тому як для обкладення бокової сторони будинку цеглою потрібно було додаткове місце, чим відповідач втрутилась на частину земельної ділянки позивача, самоправно зірвала дах, водовідвід, зіпсувавши і пошкодивши покрівлю гаражу, прив`язалась з обох сторін до гаражу, вибила цеглу з кутів гаражу, вставила металеві прутки і свої цеглини, пошкодила ізоляційне захисне покриття-підложку між стіною і цоколем гаражу, що унеможливлює користування ОСОБА_1 надвірною будівлею.

На підтвердження позивачем надані фотознімки самовільної будівлі, на яких частина огорожі ОСОБА_1 зруйнована, пошкоджено дах гаражу, мається врізка цегляної кладки, відсутні металеві труби, а забарвлення на предметах, що зазначали межі земельної ділянки, залишилися всередині прибудови гаражу позивача ( т. 1 а.с. 32-33, т. 3 а.с. 64-66, 143-149,217).

Відповідач представила суду фотофіксацію того, що оскільки дах її житлової двоповерхової будівлі нависає над гаражем ОСОБА_1 , протягом часу від 30.05.2019 по 19.11.2019 з її боку проведені певні роботи та зменшено нависання даху над гаражем (т. 4 а.с. 141).

З інформації Новобаварського районного відділу у м.Харкові Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 24.04.2018 № 260-539 вбачається, що співробітником відділу здійснено вихід на місце з метою перевірки факту, викладеного ОСОБА_1 Перевіркою встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , на території приватного домоволодіння є житловий будинок, розміщення якого порушує вимоги додатку 3.1 ДБН 360-92 ** «Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме не витримано протипожежний розрив від житлового будинку до житлового будинку та господарської споруди-гаражу на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . ( т. 3 а.с. 142).

Доказів того, що після завершення самовільного будівництва розмір колишнього сарая літ. «Л» залишено у попередніх розмірах відповідачем не надано.

Суд не приймає до уваги технічний висновок про стан будівельний конструкцій самовільно збудованих приміщень 2-11, 2-13, 2-14, 2-15 и переобладнаного сараю в кухню літ. 2-12 в житловому будинку АДРЕСА_1 про можливість подальшої експлуатації, оскільки обстеження та висновок здійснено в період призупинення дії сертифікату спеціалиста, що підготував висновок ТОВ «Інститут «Градпроект» та у висновку відсутні посилання на нормативно-правові акти, будівельні норми, протипожежні, санітарно-технічні, іх дотримання.Висновок фактично зроблено, виходячи з візуального обстеження, що є неприпустимим ( т. 3 а.с. 161-168, 241).

За положеннями ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачеві роз`яснено право заявляти клопотання про проведення відповідної експертизи для визначення конкретних порушень будівельних норм і правил, які вплинули або порушили її права та інтереси, можливості усунення порушень та шляхи їх вирішення, у тому числі перебудови, але ОСОБА_1 відмовилася від такої пропозиції.

Відповідно до статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.( ч.3 ст. 386 ЦК України).

За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням змісту ст. 376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16 , 386 , 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що права ОСОБА_1 при обкладенні відповідачем цеглою двоповерхової самовільно збудованої житлової будівлі, покладення стіни будівлі на стіну гаражу, руйнування частини паркану, де були встановлені прутки для визначення меж двох земельних ділянок будинку АДРЕСА_4 , що свідчить про недотримання попередніх розмірів колишнього сараю літ. «Л», пошкодження даху і покрівлі гаражу, до якого фактично вбудована зовнішня стіна, що також підтверджуєтся зазначеними перевірками та приписами, були порушені, оскільки вона не може користуватися надвірною будівлею, побудованою на земельній ділянці, що належить їй на праві власності.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту (стаття 16 ЦК України).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Власник порушеного права може скористатися способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Всупереч вказаним вимогам закону, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що самочинне будівництво другого поверху житлової прибудови літ. А2-2, яке здійснив відповідач по справі, порушує її права , як власника земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог про визнання незаконним будівництва та знесення двоповерхової прибудови літ. «А2-2» до житлового будинку АДРЕСА_1 призведе до надмірного втручання у права відповідача, оскільки нагальної суспільної необхідності для цього у справі не встановлено , знесення нерухомого майна, серед якого є частина першого поверху колишнього сараю, що переобладнаний самовільно у приміщення іншого призначення-кухню, є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла та права власності. Покладений на відповідача тягар у вигляді зносу будинків є особливим і надмірним.

Згідно роз`яснень, що містяться у пунктах 22, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вбачається, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Разом з тим, приймаючи до уваги тривалість порушеного права позивача та неможливість у інший спосіб вирішити спір між сторонами, враховуючи збільшення площі стіни житлової прибудови першого поверху ( колишній сарай) за рахунок обкладення цеглою та виступ на 1,1м. на ділянку позивача частково задовольнити вимоги щодо перебудови сараю з льохом шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , перенести зовнішні стіни самовільної двоповерхової прибудови «А2-2» до житлового будинку АДРЕСА_1 з боку буд. АДРЕСА_2 , а саме приміщень літ.2-12 першого поверху та прим. 2-14 другого поверху, на відстань 1,1 м. в глибину прибудови «А2-2».

Представником відповідача було заявлено клопотання про застосування позовної давності ( т. 4 а.с. 33).Клопотання мотивовано тим, що позивач надала забудовнику дозвіл на зведення господарської будівлі, яку побудовано у 1999 р. та внесено до технічної документації у 2000 р., а до суду ОСОБА_1 звернулась за захистом своїх прав у 2007, з пропуском строку загальної позовної давності. Суд відхиляє доводи представника відповідача про порушення строків, оскільки позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю через початок у 2006 самовільного будівництва не господарської будівлі, а другого поверху житлового будинку на місці господарської споруди, що була розібрана. Як вбачається з актів, інформації на скарги позивача у контролюючі органи з приводу порушення відповідачем вимог ДБН при будівництві,заборону подальших робіт, початок будівництва другого поверху комісією не встановлено та визначено станом на 21.09.2006 , що будівництво розпочато ( т.1 а .с. 10-15, 26-27,50-51,94-104).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_5 , Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради про визнання незаконним самовільного будівництва житлового будинку, відновлення порушених прав, усунення перешкод у користуванні, знесення незаконної будівлі задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою та надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , за власний рахунок, перенести зовнішні стіни самовільної двоповерхової прибудови «А2-2» до житлового будинку АДРЕСА_1 з боку буд. АДРЕСА_2 , а саме приміщень літ.2-12 першого поверху та прим. 2-14 другого поверху, на відстань 1,1 м. в глибину прибудови «А2-2».

У іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач- ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 );

відповідач- ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 );

треті особи- Харківська міська рада ( , м.Харків, майдан Конституції, 7);

ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 );

Адміністрація Жовтневого району Харківської міської ради ( , м.Харків, вул.Полтавський шлях, 11).

Повне судове рішення складено 21.12.2020.

СУДДЯ -