Справа № 521/8944/20
Провадження 2-з/521/135/20
Ухвала

про забезпечення позову

09 червня 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики та стягнення моральної шкоди.

Разом із позовом позивачем до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку з належними до будинку надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності відповідачеві у справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, посилаючись на викладені в позовній заяві твердження, заявник зазначив, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

Грошові кошти відповідачем отримані, що підтверджується розписками.

В узгоджені розпискою строки відповідач кошти не повернув і станом на час звернення до суду, сума боргу залишилась непогашеною в повному обсязі.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, вказаних в ст. 150 ЦПК України, може істотно порушити його права, оскільки з боку відповідача можлива реалізація належної йому на праві власності нерухомості, що унеможливить, у разі задоволення позову, виконання в подальшому рішення суду, а тому просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали справи в обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Так, згідно частини першої зазначеної статті, суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову, відповідно до якого, позов забезпечується накладенням, зокрема, арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України також встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

П. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України, від 22.12.2006 року, №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, предметом спору є грошові кошти у розмірі 76243 (сімдесят шість тисяч двісті сорок три) дол. США та 210000 (двісті десять тисяч) грн..

Згідно до заяви про забезпечення позову, позивач просить суд в порядку п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, накласти арешт на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього, оскільки, на думку заявника, реалізація житлового будинку та земельної ділянки з належними до будинку надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві приватної власності унеможливить виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики у розмірі 76243 (сімдесят шість тисяч двісті сорок три) дол. США та 210000 (двісті десять тисяч) грн.

Судом встановлено, що житловий будинок з належними до будинку надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою № 210847444, від 01.06.2020 року, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на домоволодіння.

Крім того, згідно інформаційної довідки з ДЗК, від 01.06.2020 року, про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка, площею 0,043, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :49:002:0012, належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Згідно із ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується Посвідченням, серії НОМЕР_1 , яке дійсне до 01 липня 2021 року.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд застосовує зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого, в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що зустрічне забезпечення у даній справі застосуванню не підлягає.

Отже, виходячи з досліджених у судовому засіданні матеріалів заяви та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову, передбачений нормами чинного законодавства, є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення.

Керуючись ст. 149, ст. 151-154, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку з належними до будинку надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Попередити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену Законом.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено, у порядку та строки, передбачені ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Н.В. Мирончук