16.12.2020 Справа № 696/1042/20 № 2/696/479/20
16 грудня 2020 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Білопольської Н.А.,
при секретарі Галіневській Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг, -
Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином в порядку ст.ст. 128, 131 ЦПК України.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку, відзив на позовну заяву від нього не надходив.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до наступного.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк», далі - Банк) відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».
Відповідно до заяви № б/н від 13 липня 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової процентної ставки за кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку. В подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, зокрема, 19 липня 2017 року його збільшено до 8000,00 грн., а в останнє, 06 червня 2020 року, зменшено до 0,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 . Термін дії кредитної картки закінчився у лютому 2020 року.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а ст. 629 ЦК України - що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач, підписуючи 13 липня 2011 року анкету-заяву, також підписав довідку про умови кредитування, тобто відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, що відповідає вимогам ст.ст. 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання. З наданих позивачем письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо кредитної суми та процентної ставки за користування кредитом, пені, штрафів тощо.
Зазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 грудня 2019 року по справі № 750/6058/17 та від 12 лютого 2020 року по справі № 382/327/18.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.
У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 268, 274-279, 280-282, 288-289 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.
Суддя Н.А. Білопольська