Справа № 191/3681/20
Провадження № 2/191/1302/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кухар Д.О.

за участю секретаря Яніної О.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та виділ в натурі із сіпльної часткової власності Ѕ частки житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа : Територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку та виділ в натурі із сіпльної часткової власності Ѕ частки житлового будинку, обгрунтовючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 31.01.1983 року виконуючим обов`язки державного нотаріуса Синельниківської нотаріальної контори Лівінською Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 132 за нею зареєстровано в Синельниківському БТІ на праві приватної власності ј частка житлового домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

В цілому на момент укладення договору купівлі-продажу вищевказаної ј частки домоволодіння складалося з жилого будинку загальною площею 40.40 кв. м. (на схематичному плані від 8.12.1986 року Б-1) та жилого будинку загальною площею 22.40 кв. м. (на вказаному схематичному плані А-1).

Позивач проживала та користувалася своєю часткою в будинку А-1, в якій з часом стало неможливо проживати у звязку із частковою зруйнованістю, в зв`язку з чим вона отримала дозвіл на знос вказаного будинку (виписка з протоколу засідання виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів № 513 від 4.12.1986 року) та дозвіл на будівництво нового житлового будинку, на виділеній їй земельній ділянці, замість старого (рішення виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів № 122 від 4.12.1986 року), погодженого з архітектором м. Синельникове.

Власницею іншого житлового будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння була ОСОБА_3 .

В 1997 році позивач збудувала новий житловий будинок, загальною площею 68,9 кв.м., якому на схематичному плані присвоєна літера Б-1, абрис присадибної ділянки та схематичний план від 4.09.1991 додаються. Але не зареєструвала за собою право власності на нього.

26.09.2002 року ОСОБА_3 подарувала належну їй Ѕ частину домоволодіння ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування частини домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Ситник О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1846, при цьому частки ОСОБА_4 та її у домоволодінні визначені як рівні (по Ѕ частці домоволодіння).

Відповідно до ст. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року, в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року № 553 підлягають державній реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Тобто до прийняття Постанови КМУ від 5.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ (додається), та документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку (дозвіл № 122 від 4.12.1986 року), на якій розташований житловий будинок. ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачений такий же перелік документів для державної реєстрації житлових будинків, що збудовані до 5.08.1992 року.

На момент завершення будівництва позивачкою житлового будинку (1987 рік) діюче законодавство не передбачало прийняття в експлуатацію збудованого нерухомого майна та його державної реєстрації.

В теперішній час позивач вирішила зареєструвати за собою право власності на Ѕ частину житлового будинку (домоволодіння), але при зверненні до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно їй було відмовлено в реєстрації права власності на Ѕ частину спірного житлового будинку (домоволодіння), так як вона не надала правовстановлюючого документа на Ѕ частку житлового будинку, які передбачені ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Позивач вважає, що суд може визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку на підставі вищевикладеного, а судове рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно буде підставою для державної реєстрації права власності на Ѕ частку житлового будинку відповідно п.9 ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В теперішній час житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (домоволодіння), який розташований за адресою : АДРЕСА_1 складається із : житлового будинку А-1 загальною площею 62,5 кв. метри, житловою площею 29,3 кв. метри, житлового будинку А 1-1 (змінена літера з Б-1 при Інвентаризації) загальною площею 68,9 кв. метри, житловою площею 51,1 кв. метри, літньої кухні Д, літньої кухні К-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, літнього душу Е-1, вбиральні Ж, бруківки № І, вигрібної ями № 1, огорожі № 2-5.

Ѕ частина житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд (домоволодіння), розташована за адресою : АДРЕСА_1 , яка заінвентаризована за нею складається із : житлового будинку А1-1: прибудови а3-1 (коридору 1-1, площею 2.8 кв. метри); прибудови а2-1 (кухня 1-1, площею 10.6 кв. метри; ванна кімната 1-2, площею 4.4 кв, метри); кімнати 1-3, площею 15.0 кв. метри; кімнати 1-4, площею 8,6 кв. метри; кімнати 1-5, площею 7.5 кв. метри; кімнати 1-6, площею 20.0 кв. метри, всього загальною площею 68.9 кв. метри, житловою площею 51.1 кв. метри, допоміжною площею 15.0 кв. метри, площа приміщень загального користування 2.8 кв. метри, а також літньої кухні-Д, вбиральні-Ж, вигрібної ями-№ 1, огорожі з хвірткою № 2-3.

В теперішній час позивач має намір виділити Ѕ частку житлового будинку в натурі, щоб приватизувати земельну ділянку на якій він знаходиться. Інша співвласниця Ѕ частини спірного житлового будинку не планує приватизувати земельну ділянку на якій знаходиться її частина житлового будинку та байдуже ставиться до виділу її в натурі, тому позивач вимушена звернутися до суду с заявою про виділ в натурі Ѕ частки житлового будинку і яка знаходиться у спільній частковій власності. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна КП «Синельниківське МЕТІ» від 13.11.2020 року № 1167 та висновку технічного обстеження КП «Синельниківське МЕТІ» від 13.11.2020 року № 1168, за технічними показниками Ѕ частина житлового будинку, яка заінвентаризована за нею, є відокремлена, огороджена парканом, має індивідуальне підведення комунікацій (електрика, водопостачання, газопостачання, місцева каналізація), має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами , яка складається із : житлового будинку А-1 загальною площею 62,5 кв. метри, житловою площею 29,3 кв. метри, житлового будинку А 1-1 (змінена літера з Б-1 при інвентаризації) загальною площею 68,9 кв. метри, житловою площею 51,1 кв. метри, літньої кухні Д, літньої кухні К-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, літнього душу Е-1, вбиральні Ж, бруківки № І, вигрібної ями № 1, огорожі № 2-5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; Виділити їй в натурі Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, яка складається із : житлового будинку А1-1: прибудови а3-1 (коридору 1-1, площею 2.8 кв. метри); прибудови а2-1 (кухня 1-1, площею 10.6 кв. метри; ванна кімната 1-2, площею 4.4 кв. метри); кімнати 1-3, площею 15.0 кв. метри; кімнати 1-4, площею 8.6 кв. метри; кімнати 1-5, площею 7.5 кв, метри; кімнати 1-6, площею 20.0 кв.метри, всього

загальною площею 68.9 кв. метри, житловою площею 51.1 кв. метри, допоміжною площею 15.0 кв. метри, площа приміщень загального користування 2.8 кв. метри, а також літньої кухні-Д, вбиральні-Ж, вигрібної ями -№1, огорожі з хвірткою № 2-3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на вищевказаний житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд.

Позивач до початку підготовчого судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повінстю та просила їх задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак до його початку надал заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, заперечень не має.

Представник третьої особи до початку підготовчого судового засідання надала клопотання про розгляд справи без її участі. Просила прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З копії договору купівлі-продажу від 31.01.1983 року вбачається, що ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_1 купила ј частину домоволодіння, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 . ј частина жилого будинку була зареєстрована в Синельниківському МБТІ за ОСОБА_1 .

Згідно Інформаційної довідки № 1181 від 27.11.2020 року КП «Синельниківське МБТІ Дніпропетровської області, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстровано за :

-Ѕ частка за ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 26.09.2002 року за № 1845 приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Ситник О.В., про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №18 за реєстровим № 2789 станом на 15.11.2002 року.;

-Ѕ частка за інвентаризовано станом на 06.11.2020 року за ОСОБА_1 . Право власності станом на 31.12.2012 року не зареєстровано в КП «Синельниківське МБТІ». При інвентаризації станом на 2020 рік зімнено літерацію житлового будинку : раніше зазначений житловий будинок літ. Б-1, змінено на літ. А1-1.

Згідно Інформацінойї довідки КП «Синельниківське МБТІ» № 1146 від 24.11.2020 року житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою : АДРЕСА_1 заінвентаризовано станом на 06.11.2020 року за ОСОБА_1 . Право власності на вищезазначене нерухоме майно в КП «Синельниківське МБТІ» станом на 31.12.2012 року ( до вступу в дію ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обятжень») не зареєстровано.

Відповідно висновку КП «Синельниківське МБТІ» № 1167 від 13.11.2020 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерумого майна, Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд складається з : житлового будинку літ.А-1, прибудова літ.а2-1, тамбур літ.а3-1 ( загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 51,1 кв.м.) з переліком приміщень : коридор І-пл. 2,8 кв.м., кухня 1-пл. 10,6 кв.м., ванна кімната 2-пл.4,4 кв.м., кімната 3-пл.15,0 кв.м., кімната 4-пл.8,6 кв.м., кімната 5-пл. 7.5 кв.м., кімната 6 пл..20,0 кв.м., літня кухня літ. Д, вбиральня літ.Ж, вигрібна яма №1, огорожа, хвіртка №2-3, яке розташоване за адресою : АДРЕСА_1 . За технічними показниками Ѕ частина об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

Згідно висновку технічного обстеження № 1168 від 13.11.2020 року, під час проведення технічного обстеження житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , було встановлено, що до його складу не входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) будівлі та споруди, та за класом наслідків ( відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) наслідками, і відповідають державним будівельним нормам та встановлено їх можливість безпечної експлуатації; нерухоме майно є відокремлене, огорожене парканом, має індивідуальне підведення комунікацій ( електрика, водопостачання, газопостачання, місцева каналізаці), має окремий вхід. Об`єкт нерухомого майна створено шляхом виділу, без проведення будівельних робіт.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права ( ч.2 п.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) .

Статтею 1 ч.1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Частиною 1 п.9) ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що д ержавна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі : судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 361 ЦК України визначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю, як законно обґрунтовані, документально підтверджені та визнані відповідачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,328,355,356,357,358,361,364,365,367

ЦК України, ч.1 ст.1, ч.1 п.9) ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.12, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами , яка складається із : житлового будинку А-1 загальною площею 62,5 кв. метри, житловою площею 29,3 кв. метри, житлового будинку А 1-1 (змінена літера з Б-1 при інвентаризації) загальною площею 68,9 кв. метри, житловою площею 51,1 кв. метри, літньої кухні Д, літньої кухні К-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, літнього душу Е-1, вбиральні Ж, бруківки № І, вигрібної ями № 1, огорожі № 2-5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 в натурі Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, яка складається із : житлового будинку А1-1: прибудови а3-1 (коридору 1-1, площею 2.8 кв. метри); прибудови а2-1 (кухня 1-1, площею 10.6 кв. метри; ванна кімната 1-2, площею 4.4 кв. метри); кімнати 1-3, площею 15.0 кв. метри; кімнати 1-4, площею 8.6 кв. метри; кімнати 1-5, площею 7.5 кв, метри; кімнати 1-6, площею 20.0 кв.метри, всього загальною площею 68.9 кв. метри, житловою площею 51.1 кв. метри, допоміжною площею 15.0 кв. метри, площа приміщень загального користування 2.8 кв. метри, а також літньої кухні-Д, вбиральні-Ж, вигрібної ями -№1, огорожі з хвірткою № 2-3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на вищевказаний житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар