Справа № 343/1516/20
Провадження № 22-ц/4808/1405/20
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.
суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду в складі судді Монташевич С.М., ухвалене 13 жовтня 2020 року в м. Долині Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 19 жовтня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :
У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 21 грудня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Шлюб між ними розірвано рішенням Долинського районного суду від 27 березня 2019 року, неповнолітнього сина залишено проживати з матір`ю. При цьому батько ухиляється від утримання дитини, не надає жодної матеріальної допомоги та не приймає участі в її вихованні. Зазначає, що відповідач працює в Долинському нафтогазовидобувному управлінні «Долинанафтогаз», має постійний дохід. Також на час подання позову знаходиться на контрактній строковій службі у складі добровольчих формувань. А тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку.
Рішенням Долинського районного суду від 13 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому враховано, що на утриманні відповідача є ще одна неповнолітня дитина від першого шлюбу, якій в січні 2021 року виповниться 18 років. Крім того, взято до уваги, що молодший син сторін хворіє, потребує лікування та інших витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмір 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, визначаючи розмір аліментів та враховуючи кількість осіб, які знаходяться на його утриманні судом невірно встановлено, що дочка від попереднього шлюбу ОСОБА_5 досягне повноліття в січні 2021 року. Така народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Однак він був позбавлений можливості надати цей доказ, оскільки суд відмовив його представнику у відкладенні розгляду справи. Відтак зважаючи, що він вже сплачує аліменти на утримання доньки згідно рішення суду в розмірі 20 відсотків з усіх видів доходів, сплата аліментів на утримання сина у розмірі ј частини заробітку ставить його у скрутне матеріальне становище. Тим більше, що після набрання оскаржуваним рішенням законної сили він змушений буде сплачувати 45% від загальної суми заробітку.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказує, що відколи вони проживають окремо відповідач належним чином не бере участі в утриманні дитини. Вона самостійно не може нести всі витрати для забезпечення фізичного та духовного розвитку сина, оскільки має невисокі доходи. Більше того, він постійно хворіє, в зв`язку з чим проходить тривалі курси лікування. Також згідно рекомендацій лікарів потребує щорічного оздоровлення на морі. Крім того, дитина відвідує музичну школу, що також передбачає фінансові затрати.

В судовому засіданні вона помилково вказала вік доньки відповідача від першого шлюбу, однак його адвокат цього не заперечив. При цьому відкласти справу останній просив для надання доказів сплати ним аліментів на доньку, а не свідоцтва про її народження. Разом з тим їй відомо, що дитина проживає з матір`ю в Польщі і її утриманням ОСОБА_1 не займається.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
За положеннями частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене в справі рішення відповідає таким вимогам закону.

Судом правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 (а.с. 4,7).

Рішенням Долинського районного суду від 27 березня 2019 року шлюб між ними розірвано. Неповнолітнього сина залишено проживати з матір`ю (а.с. 5-6).

А отже дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Дана обставина не заперечується відповідачем, підтверджується довідкою Долинської міської ради №4417 від 27 липня 2020 року про місце реєстрації та склад сім`ї, а також актом обстеження депутата міської ради від 23 вересня 2020 року (а.с. 8,29).

ОСОБА_4 навчається в Долинському ліцеї №6 «Європейський» (а.с. 12-13). Крім того займається музикою, відвідує заняття в Долинській дитячій школі естетичного виховання ім. М. Антоновича та бере участь у конкурсах (а.с. 39, 40). З долучених позивачкою до матеріал справи копій медичних довідок та виписок вбачається, що син часто хворіє (а.с. 31-36).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 свого обов`язку сплачувати аліменти не заперечував, проте, посилаючись на сплату ним аліментів на дочку від першого шлюбу, просив визначити їх розмір в сумі 2 000,00 грн.

Згідно із частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Стаття 183 СК України регулює визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 зазначала, що відповідач працює в Долинському нафтогазовидобувному управлінні «Долинанафтогаз» та перебуває на контрактній строковій службі у складі добровольчих формувань. Наведені обставини підтверджуються довідкою № 1514 від 30 липня 2019 року військової частини НОМЕР_1 , а також поясненнями його представника - адвоката Керницького В.М. в судовому засіданні 13 жовтня 2020 року (а.с. 21,41-42).

В ході розгляду справи судом з пояснень учасників справи з`ясовано, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться також дочка від першого шлюбу. Разом з тим доказів щодо стягнення аліментів у примусовому порядку та їх розміру матеріали справи не містять.

Також суд врахував, що утримання відповідачем сина є нерегулярним, що визнається обома сторонами. Вказані обставини підтверджені аудіозаписом судового засідання від 13 жовтня 2020 року, прослуханим апеляційним судом.

При визначенні розміру аліментів суд виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи матеріальне становище стягувача та платника аліментів. Отже, сума аліментів в розмірі ј всіх видів заробітку щомісячно визначена судом правильно.

При цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо розміру доходу ОСОБА_1 , не надані такі і до апеляційного суду.

Таким чином, доводи апелянта, що стягнення визначеного судом розміру аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище є голослівними.

Крім того, відповідно до частин 2, 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відтак за умов стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини його заробітку на старшу дочку, розмір аліментів ј частини всіх доходів на утримання сина позивачки не буде перевищувати загальний розмір стягнення 50%.

На думку колегії суддів, визначений місцевим судом розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Неприйнятними є також посилання в апеляційній скарзі щодо незаконності рішення суду з огляду на помилковий висновок щодо дати досягнення старшою дочкою відповідача повноліття. З копії свідоцтва про народження дійсно вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 53). Разом з тим, на думку колегії суддів, сама лише ця обставина не впливає на законність рішення суду, враховуючи всі обставини справи, належну оцінку наданих суду сторонами письмових доказів.

Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, те, що ОСОБА_1 є працездатним, фізично здоровим, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про обгрунтованість стягнення аліментів в зазначеному розмірі.

Таким чином, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

З огляду на це апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 13 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Г.П. Мелінишин
Судді: О.В. Пнівчук
О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2020 року