441/1703/20 2/441/731/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2020 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Малахової - Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Чорного О.С.

позивачки ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на частки в житловому будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, як на майно колгоспного двору, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 07.10.2020 звернулися в суд з позовом до Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання за ними права спільної часткової власності на 1/2 частину, за кожним, житлового будинку АДРЕСА_1 , як частку в майні «колгоспного двору» мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав на АДРЕСА_1 , після його смерті ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса Городоцької нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на означене будинковолодіння, однак у видачі такого - відмовлено, оскільки спадковий будинок має статус «колгоспного двору», а відповідно до Закону України"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстрація майна колгоспного двору не передбачена, відтак позивачі, як останні члени колгоспного двору змушені звернутись до суду із означеним позовом для захисту своїх прав, просили позов задовольнити.

Ухвалою судді від 12.10.2020 провадження у справі відкрито.

ОСОБА_3 у заяві від 10.12.2020 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 86).

ОСОБА_1 у суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у позові, пояснила, що батько ОСОБА_4 значився головою будинковолодіння на АДРЕСА_1 , що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, які не втратили права на частку в майні колгоспного двору, окрім батька, значились мати ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вона та її син ОСОБА_3 . Окрім цього, зазначила, що разом з сином, на подвір`ї при будинку, звели гараж. Просить позов задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у позові, просить позов задовольнити.

Сільський голова Живчин О.Й., як представник відповідача Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області у листі №1333 від 29.10.2020 позов визнав, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 37).

Заслухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні.

В п. 6 вищеозначеної Постанови зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Із Свідоцтва на право особистої власності, виданого 21.11.1988 Самбірським МБТІ на підставі рішення Городоцького райвиконкому №346 від 20.10.1988 убачається, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що на АДРЕСА_1 має статус «колгоспного двору», головою якого значився ОСОБА_4 (а.с. 11).

Про те, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_4 , як головою колгоспного двору, окрім іншого підтверджується довідкою Самбірського МБТІ №1924 від 16.09.2020 (а.с. 18).

Із пояснень позивачки в суді, із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , інших матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 значиться їх онуком (а.с. 48-51).

Як убачається із оглянутої та дослідженої в судовому засіданні інвентаризаційної справи № 164 на житловий будинок АДРЕСА_1 , будинок 1968 року побудови, складається із веранди, трьох житлових кімнат, коридора та кладови, загальна площа будинку 73, 3 кв.м, з них житлова 43.3 кв.м, при будинку літня кухня-сарай, навіс, вбиральня, погріб, колодязь, огорожа та замощення (а.с. 35).

Отже, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що до майна колгоспного двору, головою якого значився ОСОБА_4 , входив житловий будинок з літньою кухньою-сараєм, навісом, вбиральнею, погрібом, колодязем, огорожою та замощенням, що на АДРЕСА_1 .

Із витягів з погосподарських книг за 1983-1995рр., довідки Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області №1139 від 16.09.2020, копії будинкової книги, інших матеріалів справи видно, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на АДРЕСА_1 має статус «колгоспного двору», членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, які не втратили права на частку в майні колгоспного двору значились ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 10, 16, 19-23, 52-63).

Із копії спадкової справи №62/2005 заведеної 10.02.2005 Городоцькою державною нотаріальною конторою вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту не складав, що 11.02.2005 державним нотаріусом, за заявою ОСОБА_1 , видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові паї розміром 1 505 грн. та 533 грн., два грошові вклади та земельну частку (пай) площею 1, 10 в ум. кад. га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що в с. Угри Городоцького району Львівської області, однак у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 - відмовлено, оскільки спадковий будинок відповідно до правовстановлюючого документа має статус «колгоспного двору» (а.с. 68-85).

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 не може бути об`єктом спадкових прав, оскільки має статус «колгоспного двору», позивачі є останніми членами колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на АДРЕСА_1 має статус «колгоспного двору», позивачі є його останніми членами і не втратили частку в майні цього двору, за ними слід визнати право спільної часткової власності на 1/2 частину, за кожним, означеного будинковолодіння, як частку в майні «колгоспного двору».

Керуючись ст.ст. 10, 89, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст. ст. 120, 123 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_2 ) право спільної часткової власності на 1/2 частину, за кожним, житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на АДРЕСА_1 , як частку в майні "колгоспного двору".

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.12.2020.

С у д д я : А.М. Малахова Онуфер