КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 367/9089/16-ц Головуючий у І-й інстанції - Карабаза Н.Ф.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судвому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Смєхнова Володимира Афанасійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що 27.06.2016 року відповідач ОСОБА_3 на автодорозі Київ-Ковель, керуючи автомобілем LEXUS ES 350, д.н.з.НОМЕР_1 не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на металевий відбійник (перешкоду), що призвело до механічних пошкоджень автомобіля. Вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_1 і перебував у постійному користуванні його представника ОСОБА_2 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09.08.2016 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 , як власник, має право на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої його майну. Позивач ОСОБА_2 , як законний володілець і користувач автомобіля, постійно використовувала його у службових цілях, ведучи підприємницьку діяльність, а тому має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої тривалою зміною звичного укладу життя.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №19/8-04/1-9 від 11.08.2016 року вартість матеріального збитку складає 418 990,00 грн. Вартість витрат на проведення експертизи становить 185,80 грн. Загальна вартість матеріального збитку, спричиненого власникові автомобіля складає 419 175,80 грн. Моральна шкода, спричинена позивачу ОСОБА_2 ,. оцінюється в 40 000,00 грн.

Посилаючись на викладене, просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 419 175,80 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 40 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1378,00 судового збору, а всього 41378,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2020 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Смєхнов В.А. , якій діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні суду апеляйційної інстанції представник позивачів підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній. В подальшому, подав заяву про уточнення розміру матеріальної шкоди та просив стягнути з відповідача заподіяну шкоду у розмірі 244 190, 21 грн.

Відповідач в судове засдіння не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що по справі відсутні докази про вчинення відповідачем неправомірних дій щодо майна позивача, та невстановлення в судовому засіданні вини відповідача у скоєнні дорожньо- транспортної пригоди.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу LEXUS ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 .

01.01.20 16 р. ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 вказаний автомобіль у довгострокове користування для здійснення господарської діяльності.

ОСОБА_2 у свою чергу передала автомобіль для користування відповідачу.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09.08.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаною постановою було встановлено, що водій ОСОБА_3 27 червня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не справився з керуванням автомобілем «LEXUS» модель «ES350», номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці автомобільної дороги Ковель-Київ 23+300 м., вчинив наїзд на металевий відбійник (перешкоду), що призвело до механічних пошкоджень автомобіля позивача.

З даної постанови слідує, що відносно правопорушника ОСОБА_3 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення: АП2 №293190 від 27 червня 2016 року за ст. 124 КУпАП та АП2 №293191 від 27 червня 2016 року за ст. 130 КУпАП.

Частиною 1 ст. 36 КУпАП визначено, що якщоособа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки санкцією ст. 130 КУпАП передбачено більш суворіше покарання, ніж санкцією ст. 124 КУпАП, суд, керуючись ст.ст. 124, 130 та ч.1 ст. 36 КУпАП, визначив ОСОБА_3 покарання за ст. 130 КУпАП., з накладенням на нього адміністративного стягнення в межах санції даної статті, як за більш серйозне правопорушення з двох правопорушень, скоєних відповідачем ОСОБА_3 , які було вчинені ним 27 червня 2016 року, що було зафіксовано двома протоколами про адміністративне правопорушення.

Вказана постанова в установленому законом порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Отже, вина відповідача у вчиненні ДТП та пошкодженні майна позивача ОСОБА_5 підтверджується вказаною постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09.08.2016 року, й матеріалами справи не спростована.

Та обставина, що ОСОБА_3 не призначено судом адміністративне покарання за ст. 124 КУпАП, не свідчить про відсутність вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, з акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27 червня 2016 року, складеного в порядку ст. 265-2 КУпАП, слідує, що огляд транспортного засобу - автомобіля LEXUS ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 та тимчасове його затримання було було здійснено у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Також у вказаному акту були зназначені механічні пошкодження даного автомобіля : деформація по периметру кузова, даху, передньої задньої частини бокових правої та лівої сторін (а.с.17).

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_3 була повнію встановлена у вчиненні дорожньо-транспорної пригоди, що сталась 27 червня 2016 року, внаслідок якої були спричинені механічні пошкодження автомобілю LEXUS ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 та завдано матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_5 .

Висновком експертного дослідження від 11 серпня 2016 року №19/8-04/1-9 визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля LEXUS ES 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , який становить 418 990 грн.00 коп.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Звертаючись з даним позовом, позивачі просили відшкождувати шкоду, завдану внаслідок пошкодження з вини відповідача автомобіля LEXUS» модель «ES350», номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 418 990,00 грн., яка була визначена висновком експертного дослідження №19/8-04/1-9 від 11.08.2016 року, виконаним Київським обласним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джередом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центту МВС України №ЕД-19/111-20/60465-АВ від 16 грудня 2020 року слідує, що ринкова вартість колісного транспортного засобу LEXUS» модель «ES350», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 27 червня 2016 року до дорожньо-транспортної пригоди, складає 420 270,00 грн. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля LEXUS» модель «ES350», номерний знак НОМЕР_1 внаслідок пошкодженя при ДТП, яка сталась 27 червня 2016 року, дорівнює його ринковій вартості в непошкодженому стані та складає 420270,00 грн. Ринкова вартість автомобіля «LEXUS» модель «ES350», номерний знак НОМЕР_1 після ДТП, яка сталась 27 червня 2016 року, тобто у пошкодженому стані, складає 176 076,79 грн.

Даний висновок експерта фактично відповідає Висновку експертного дослідження від 11 серпня 2016 року №19/8-04/1-9, й сумнівів у колегії суддів не викликає.

Під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції з урахуванням проведеного експертного дослідження, представником позивачів була подана заява про уточнення розміру матеріальної шкоди, в якій останній, посилаючись на висновок експерта №ЕД-19/111-20/60465-АВ від 16 грудня 2020 року, просив стягнути розмір спричиненої матеріальної шкоди в сумі 244 190, 21 грн., як різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (420270,00-176 076,79=244 190,21).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 , як з винної особи в ДТП, на корисить власника пошкодженого автомобіля позивача ОСОБА_1 матеріальна шкода в сумі 244 190,21 грн., в зв`язку з чим рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на користь ОСОБА_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог- стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 244 190 грн. 21 коп.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 423 грн. 22 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, то суд першої інстанціїприйшов до правильного висновку про недоведеність позову у цій частині.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1,2,3,4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом ч.1,2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як видно зі справи, пошкоджений відповідачем автомобіль не налажить ОСОБА_2 , а лише перебував у її користуванні та використовувався для здійснення господарської діяльності.

Позивачкою ОСОБА_2 не надано суду належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що внаслідок пошкодження відповідачем належного ОСОБА_1 автомобіля були порушені і її права та завдано їй відповідачем моральних страждань, характер цих страждань. Позивачкою також не доведено, що вона була позбавлена можливості орендувати інший автомобіль.

За таких обставин, законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди не вбачається, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Постановлене судом рішення в цій частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Смєхнова Володимира Афанасійовича , діючого в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 липня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на користь ОСОБА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 244 190 грн. 21 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2423 грн. 22 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня виготовлення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 22 грудня 2020 р.

Головуючий

Судді: