Справа № 127/7471/15-ц
Провадження № 22-ц/801/2144/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 рокуСправа № 127/7471/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Панасюка О. С., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Куленко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 16 вересня 2020 року в м. Вінниці суддею цього суду Король О. П.,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 39 237,83 доларів США зі сплатою 12% на рік за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2012 року. На забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, 15 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання відповідати перед банком за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 131 125,42 доларів США, з яких: 28 986,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 8 481,41 доларів США - заборгованість за процентам за користування кредитом; 1 862,37 доларів США - комісія за користування кредитом та 91 795,40 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Пославшись на вказані обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану суму заборгованості.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог до ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 21 липня 2016 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що судами не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2019 року витребувано з архіву Вінницького міського суду Вінницької області справу № 2-1381/11 Староміського районного суду м. Вінниці за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору, договору застави та поруки недійсними, позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним. Витребувано з Індустріального районного суду м. Дніпра справу №2/0417/6372/2012 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року витребувано з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: оригінал договору про відкриття рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на який 16 жовтня 2017 року було перераховано 26054,59 доларів США; меморіальний ордер або інший касовий документ про перерахування/внесення коштів ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором № DNABAE0000322 від 15 жовтня 2007 року, а саме : 21 грудня 2007 року, 26 грудня 2007 року, 15 січня 2008 року, 04 лютого 2008 року, 15 лютого 2008 року, 25 лютого 2008 року, 17 березня 2008 року, 04 квітня 2008 року, 15 квітня 2008 року, 14 травня 2008 року, 15 травня 2008 року, 23 травня 2008 року, 17 червня 2008 року, 15 липня 2008 року, 20 жовтня 2008 року, 02 грудня 2008 року, 22 грудня 2008 року.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2019 року, від 14 січня 2020 року, від 06 лютого 2020 року, від 28 лютого 2020 року та від 25 травня 2020 року повторно витребовувались з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: оригінал договору про відкриття рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на який 16 жовтня 2017 року було перераховано 26054,59 доларів США; меморіальний ордер або інший касовий документ про перерахування/внесення коштів ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором № DNABAE0000322 від 15 жовтня 2007 року, а саме : 21 грудня 2007 року, 26 грудня 2007 року, 15 січня 2008 року, 04 лютого 2008 року, 15 лютого 2008 року, 25 лютого 2008 року, 17 березня 2008 року, 04 квітня 2008 року, 15 квітня 2008 року, 14 травня 2008 року, 15 травня 2008 року, 23 травня 2008 року, 17 червня 2008 року, 15 липня 2008 року, 20 жовтня 2008 року, 02 грудня 2008 року, 22 грудня 2008 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року позовну заяву Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Не погодившись із постановленою 16 вересня 2020 року ухвалою, позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

22 грудня 2020 року о 09 год. 36 хв. на електрону адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Лещенко С. В. про відкладення судового засідання, призначеного на 22 грудня 2020 року на 09 год. 40 хв., проте ця заява не скріплена електронним цифровим підписом учасника справи (його представника), отже не відповідає встановленим частиною восьмою статті 43 ЦПК України вимогам, а тому не може бути розглянута судом.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2020 року у справі 161/5159/18.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертом (т. 3, а. с. 185-186), повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 22 грудня 2020 року на 09 год. 40 хв. була направлена на його поштову адресу 09 грудня 2020 року, проте повернулась у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ОСОБА_1 не повідомляв суд про зміну свого місця проживання чи місцезнаходження та не вживав заходи для отримання судової кореспонденції, направленої на відому суду адресу.

Водночас, оскільки в матеріалах справи є лише дані засобів телефонного зв`язку, за допомогою яких можливо було сповістити відповідача про розгляд справи, 21 грудня 2020 року секретар судового засідання Вінницького апеляційного суду о 10 год. 57 хв. на телефон: НОМЕР_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що 22 грудня 2020 року о 09 год. 40 хв. відбудеться розгляд справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 3, а. с. 191).

За таких обставин, ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції, керуючись ч. 10 ст. 84 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, виходив з того, що позивачем без поважних причин не подано витребуваних судом в ухвалі від 04 липня 2017 року доказів, необхідних для вирішення спору, а саме: оригінал договору про відкриття рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на який 16 жовтня 2017 року було перераховано 26054,59 доларів США; заяву на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2017 року на суму 26054,59 дол. США; меморіальний ордер або інший касовий документ про перерахування/внесення коштів ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором № DNABAE0000322 від 15 жовтня 2007 року, а саме : 21 грудня 2007 року, 26 грудня 2007 року, 15 січня 2008 року, 04 лютого 2008 року, 15 лютого 2008 року, 25 лютого 2008 року, 17 березня 2008 року, 04 квітня 2008 року, 15 квітня 2008 року, 14 травня 2008 року, 15 травня 2008 року, 23 травня 2008 року, 17 червня 2008 року, 15 липня 2008 року, 20 жовтня 2008 року, 02 грудня 2008 року, 22 грудня 2008 року.

Із такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись з огляду на таке.

Пунктом 1 частини 6 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи, не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його необхідно застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 592/10368/16-ц.

Отже, системний аналіз положень зазначених норм процесуального права дозволяє дійти до висновку, що залишення позову без розгляду у випадку неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів може бути за умови з`ясування питання яке значення мають ці докази, при цьому суд має процесуальні підстави для визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або для відмови у визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2019 року (т. 3, а. с. 19) витребувано з архіву Вінницького міського суду Вінницької області справу № 2-1381/11 Староміського районного суду м. Вінниці за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору, договору застави та поруки недійсними, позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки недійсним. Витребувано з Індустріального районного суду м. Дніпра справу №2/0417/6372/2012 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Зобов`язано надати вказані справи до 10 серпня 2019 року.

Відповідно до супровідного листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська № 0417/11368/2012/13453/2019 від 26 липня 2019 року вимоги вказаної ухвали від 04 липня 2019 року щодо надання справи № 2/0417/6372/2012 виконано (т. 3, а. с. 24).

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року, від 10 грудня 2019 року, від 14 січня 2020 року, від 06 лютого 2020 року, від 28 лютого 2020 року та від 25 травня 2020 року (т. 3, а. с. 43, 52, 60, 77, 85, 102) витребовувались з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: оригінал договору про відкриття рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , на який 16 жовтня 2017 року було перераховано 26054,59 доларів США; меморіальний ордер або інший касовий документ про перерахування/внесення коштів ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором № DNABAE0000322 від 15 жовтня 2007 року, а саме : 21 грудня 2007 року, 26 грудня 2007 року, 15 січня 2008 року, 04 лютого 2008 року, 15 лютого 2008 року, 25 лютого 2008 року, 17 березня 2008 року, 04 квітня 2008 року, 15 квітня 2008 року, 14 травня 2008 року, 15 травня 2008 року, 23 травня 2008 року, 17 червня 2008 року, 15 липня 2008 року, 20 жовтня 2008 року, 02 грудня 2008 року, 22 грудня 2008 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що заява на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2017 року на суму 26054,59 дол. США Вінницьким міським судом Вінницької області не витребовувалась.

06 липня 2020 року на адресу Вінницького міського суду Вінницької області надійшла відповідь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 16 червня 2020 року за № 840803-ВБ про те, що витребувані судом оригінали документів будуть надані в одне з наступних судових засідань після закінчення карантину, який діє на всій території України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 (т. 3, а. с.118).

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилався на невиконання позивачем ухвали від 04 липня 2019 року та ненадання, окрім оригіналу договору про відкриття рахунку № НОМЕР_1 та меморіального ордеру або іншого касового документу про перерахування/внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором № DNABAE0000322, ще й заяви на видачу готівки № 59587901 від 16 жовтня 2017 року, проте з матеріалів справи встановлено, що в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2019 року жодних вимог до банку не ставилося, а вказана заява на видачу готівки ні однією ухвалою не витребовувалась.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду з посиланням на пункт 9 частини першої статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції не з`ясував причини неподання витребуваних доказів, не зазначив у чому полягають перешкоди для вирішення спору за наявними в справі письмовими доказами. Водночас, положення частини десятої статті 84 ЦПК України містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання учасником справи вимог щодо надання доказів, а залишення позову без розгляду є лише одним із них і може застосовуватися тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів.

Крім того, залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги частини восьмої статті 84 ЦПК України щодо розгляду питання про застосування заходів процесуального примусу до позивача у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або визнання причин неподання витребуваних доказів неповажними.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 520/2609/17 та від 02 вересня 2020 року у справі № 208/4288/18.

Апеляційний суд звертає увагу, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року, яка набрала законної сили та не була оскаржена, позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог до ОСОБА_2 залишено без розгляду, проте суд першої інстанції розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог на це уваги не звернув, жодних дій, передбачених процесуальним законом, для залучення ОСОБА_2 співвідповідачем не здійснював, тому безпідставно ухвалою від 16 вересня 2020 року повторно залишив позовні вимоги до нього без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про залишення позову без розгляду, тому ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2020 року.