Справа № 159/1482/20 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/1325/20 Категорія: 76 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Бовчалюк З.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради Волинської області про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року ,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що він працює на посаді начальника Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал» за контрактом, укладеним до 15 травня 2021 року. Умовами укладеного контракту передбачено підстави для нарахування або не нарахування премії керівнику підприємства.

Позивач також зазначав, що відповідач необґрунтовано позбавив його премії за ІІ та ІІІ квартали 2019 року, чим грубо порушив його трудові права.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зобов`язати Ковельську міську раду Волинської області погодити виплату йому премії за результатами роботи у IІ та ІІІ кварталах 2019 року у розмірі, визначеному контрактом від 16 травня 2013 року (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до контракту від 12 травня 2016 року, 01 березня 2017 року та від 13 травня 2019 року), а також відшкодувати в його користь судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Апеляційний суд відповідно до вимог частини 13 статті 7, частини 1 статті 369 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом Законів про працю України, Законом України «Про оплату праці», іншими нормативно-правовими актами.

Трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю (частина 1 статті 3 КЗпП України).

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому визначається строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина 3 статті 21 КЗпП України).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Судом встановлено, що 16 травня 2013 року між Ковельською міською радою, як органом місцевого самоврядування, який уповноважений виконувати функції з управління майном, що перебуває у міській комунальній власності в особі міського голови ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений контракт, за умовами якого останній наймається (призначається) на посаду начальника Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства, до якого у подальшому були укладені додаткові угоди. Цим трудовим контрактом визначено розмір посадового окладу, а також умови для преміювання керівника та підстави не виплати йому премій (а. с.7 -9).

Додатковими угодами до цього контракту від 16 травня 2013 року продовжено термін дії цього контракту з 16 травня 2016 року по 15 травня 2019 року та з 16 травня 2019 року по 15 травня 2021 року (а. с.10, 12).

Пунктом 19 розділу III контракту від 16 травня 2013 року, яким передбачено умови матеріального забезпечення керівника (в редакції додаткової угоди від 01 березня 2017 року), визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику посадового окладу в розмірі 12 557 грн і фактично відпрацьованого часу, а при зміні розмірів мінімальної заробітної плати можуть бути проведені відповідні перерахунки згідно законодавства по додатковій угоді. Преміювання керівника здійснюється за підсумками роботи за квартал у розмірі до трьох місячних посадових окладів керівника підприємства, за рік у розмірі до двадцяти чотирьох місячних посадових окладів керівника підприємства. При цьому, у разі наявної заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у відповідному квартальному або річному звітному періоді - розмір премії за такий період повинен становити не більше 20 відсотків максимально дозволеного розміру премії відповідно до постанови; збільшення розміру заборгованості підприємства з виплати заробітної плати у поточному квартальному або річному звітному періоді порівняно з попереднім аналогічним звітним періодом - премія за такий поточний звітний період не нараховується; погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни - премія зменшується або не нараховується у звітному періоді, коли виявлено відповідне порушення (за окремим рішенням) (а. с. 11 зворот).

За матеріалами справи встановлено, що Ковельський міський голова не погодив виплату премії начальнику Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» ОСОБА_1 за другий квартал 2019 року у зв`язку із виявленими Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області в ході ревізії підприємства ряду порушень норм чинного законодавства, про що було повідомлено головного бухгалтера Ковельського УВКГ (а. с.13).

Також перший заступник міського голови своїм листом повідомив ОСОБА_1 про те, що йому не погоджено виплату премії за третій квартал 2019 року у зв`язку із погіршенням фінансово-господарського становища підприємства за звітний період, невиконанням рекомендацій адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення АМКУ щодо розроблення та подання на затвердження до виконавчого комітету Ковельської міської ради «Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Ковеля» (а. с. 14).

ОСОБА_1 уважає, що його незаконно позбавили премій, а тому просив суд зобов`язати Ковельську міську раду погодити виплату йому премій.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судом першої інстанції враховано, що відповідачем не порушені права позивача.

Такі висновки місцевого суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Показники роботи підприємств комунального господарства за 2019 рік розглядалися 25 лютого 2020 року на засіданні комісії Ковельської міської ради, про що був складений відповідний протокол (а. с. 42-48).

Згідно з наданими відповідачем показниками роботи Ковельського УВКГ «Ковельводоканал», які були розглянуті на балансовій комісії за червень 2019 року (тобто ІІ квартал), фінансовий результат роботи підприємства збитковий, а саме складає мінус 509 тисяч грн; за 9 місяців 2019 року (тобто ІІІ квартал) фінансовий результат роботи підприємства збитковий, а саме складає мінус 425, 4 тисяч грн (а. с. 48,47).

На своєму засіданні 25 лютого 2020 року комісія по розгляду показників роботи підприємств комунального господарства за 2019 рік встановила, що за фінансовим результатом роботи УВКГ «Ковельводоканал» за 2019 рік збитки підприємства складають 661 тисячу гривень.

Отже, судом встановлено, що у ІІ та ІІІ кварталі 2019 року погіршився фінансово-господарський стан роботи Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал», а за умовами контракту, укладеного між позивачем і відповідачем, премія зменшується або скасовується, в тому числі у разі допущення погіршення якості роботи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, відповідач не приймав окремого рішення щодо позбавлення його премій з огляду на таке.

Самим контрактом, укладеним 16 травня 2013 року між Ковельською міською радою в особі Ковельського міського голови і ОСОБА_1 , конкретно не визначено, що у разі не нарахування керівнику підприємства премії приймається окреме рішення.

Крім того, міський голова прийняв рішення, яким не погодив виплату премії начальнику Ковельського УВГК «Ковельводоканал» ОСОБА_1 за другий квартал 2019 року та за ІІІ квартал 2019 року, про що було повідомлено самого ОСОБА_1 (а.с.13,14).

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки вони не спростовують висновків суду і не ґрунтуються на вимогах закону.

Ковельський міський голова, як суб`єкт владних повноважень, у разі ухвалення ним рішення з питання, віднесеного до його компетенції, застосовує надані йому в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань судочинства.

Отже, незважаючи на гарантоване Конституцією України право на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод, судові органи не можуть собою замінити діяльність інших органів, та не можуть брати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органу місцевого самоврядування, зокрема, у даному випадку, перебирати на себе виключні повноваження міського голови щодо прийняття рішення щодо преміювання працівників.

З врахуванням наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, а саме, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 268,367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді