ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1998/19
Провадження № 22-ц/4820/1973/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 677/1998/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року в складі судді Вознюка Р.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг в розмірі 21370 грн 57 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилався, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до банку та підписала заяву № б/н від 12 липня 2013 року, згідно якої отримала кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 3 000 грн.

Відповідач, підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим підтвердила свою згоду на те що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають Договір про надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6Договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Також відповідно до п.п.1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Договору передбачено можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач станом на 15 липня 2019 року має кредитну заборгованість в розмірі 21370 грн 57 коп, яка складається з 11612 грн 07 коп заборгованості за тілом кредиту, 7601 грн 36 коп заборгованість за простроченими тілом кредиту, 663 грн 30 коп заборгованість за нарахованими відсотками та штрафи 500 грн фіксована частина, 993 грн 84 коп процентна складова. Вказаний розмір заборгованості банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 7544 грн 46 коп заборгованості за тілом кредиту.

АТ КБ «ПриватБанк» не погодилося з заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року в частині незадоволених позовних вимог, тому просило в цій частині рішення скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.

Апелянт вказує, що судом не прийнято до уваги, надана копія анкети-заяви в якій відповідач особистим підписом підтвердила що вона погоджується, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг та самостійно зобов`язувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Суд не звернув уваги, що відповідач активувала кредитну карту, користувалася кредитними коштами та погашала заборгованість згідно умов договору. Також суд не звернув увагу, що в матеріалах справи наявні: витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви та копія наказу про затвердження саме цієї редакції, тому суд мав би відступити від висновків у постанові великої Палати верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

Крім того, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту в якому її ознайомлено з основними умовами кредитування з використання кредитної картки, а саме тип кредиту, суму ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду, тип процентної ставки, платежі та додаткові супутні послуги кредитодавця, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором у тому числі розмір штрафу за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою та інше, таким чином ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про умови кредитування у тому числі щодо сплати процентів та штрафу.

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 12 липня 2013 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви Банк додав анкету-заяву, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Разом з цим в анкеті-заяві ОСОБА_1 засвідчила, що вона ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua) та погоджується з ними.

За умовами вказаного договору позичальник, отримала кредитну картку НОМЕР_1 з терміном дії до 11/2021 року зі збільшеним кредитним лімітом 1500 грн, який в подальшому збільшено ще до 3000 грн та 31 липня 2018 року зменшено до 0.00 грн.

Кредитними коштами та відповідно кредитною карткою відповідач користувалася, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит.

За розрахунком Банку, доданим до позову, станом на 15 липня 2019 року відповідач має кредитну заборгованість в розмірі 21370 грн 57коп, яка складається з 11612 грн 07 коп заборгованості за тілом кредиту, 7601 грн 36 коп заборгованість за простроченим тілом, 663 грн 30 коп заборгованість за нарахованими відсотками та штрафи 500 грн фіксована частина, 993 грн 84 коп процентна складова.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Із норм ст.547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 15 липня 2019 року, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 12 липня 2013 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Проте, підписана відповідачем анкета-заява від 12 липня 2013 року не містить процентної ставки за використання наданих кредитних коштів, а також відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання та їх розміру.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення на його користь штрафів за несвоєчасну сплату кредиту, в тому числі розміру і порядку їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15 липня 2019 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору тощо.

Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла позичальник та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки, (пені, штрафів), саме у зазначеному в документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи також не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 12 липня 2013 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Посилання апелянта на те, що позичальником підписано паспорт споживчого кредиту, який додано до апеляційної скарги не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима та штрафні санкції, оскільки такий запис не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті Банку в електронному вигляді, відтак він не має правового статусу, який би забезпечував можливість його використання за згодою сторін без вчинення сторонами окремої письмової угоди, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача. Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 02.01.2018 року до 17.01.2018 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

У третьому розділі паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці від 50 000 грн. до 75000 грн., однак згідно довідки про умови кредитування, доданої до апеляційної скарги, кредитний ліміт неодноразово збільшувався та зменшувався в межах з 1500 грн. до 3000 грн.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а тому доводи апелянта про погодження умов кредитного договору шляхом підписання позичальником даного паспорту кредиту є необґрунтованими.

Крім того, слід звернути увагу, що анкету-заяву відповідач підписала 12 липня 2013 року, а паспорт споживчого кредиту 02 січня 2018 року. З врахуванням викладеного, суд вважає, що даний паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, крім того наданий суду з порушенням норм ЦПК, так як не надавався суду першої інстанції.

Як встановлено вище, заява-анкета підписана ОСОБА_1 не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту, більше ніж через п`ять років з моменту підписання Анкети-заяви, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Окрім того, Банк не навів існування виняткового випадку та не довів обставин щодо об`єктивної неможливості подання до суду першої інстанції паспорту споживчого кредиту.

Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 23 грудня 2019 року (справа № 375/250/18), у постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 750/6058/17), у постанові від 11 вересня 2019 року (справа № 642/5533/15-ц), у постанові від 18 грудня 2019 року (провадження № 205/2825/18), але вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у вказаних справах було встановлено, що у заяві позичальника сторони узгодили базову процентну ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору, що є відмінним від обставин, встановлених судом у даній справі.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, тому наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості щодо розміру відсотків та штрафів є неналежним доказом в цій частині позовних вимог.

Відхиляє суд і доводи апелянта, що судом першої інстанції неправильно стягнено тіло кредиту, оскільки на думку банку, суд помилково вважав сплачені відповідачем кошти по кредиту за фактично отриманими коштами без врахування інших умов кредитного договору.

Як вказано вище між сторонами не було узгоджено умови кредитного договору в частині розміру відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій.

За таких умов Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 зазначив, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, то дана обставина вказує про порушення його прав, а кредитор має право вимагати повернення цих коштів шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по рахунку боржника , станом на 15 липня 2019 року позичальником ОСОБА_1 було фактично отримано 8570,27 грн кредитних коштів, а повернуто банку 1025,81 грн., різниця кредитних коштів, між тими які були фактично отримані позичальником та між тими які були ним повернуті банку, становить 7544,46 грн., які правомірно були стягнуті судом на користь позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 7544,46.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова