Провадження № 2-о/932/219/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі судового засідання - Левчинській А.А.

за участю представника заявника - Карпеченкової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Свої вимоги заявник обгрунтовувала тим, що вона та діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стали жертвами фізичної розправи над ними - фізичних побоїв та психологічних знущань, домашнього насильства з боку її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є людиною жорстокою, схильною до садизму. До того ж, упродовж останніх років він став людиною алко- та наркозалежною, що посилює його некеровану агресію вдома відносно неї та дітей. Події останніх місяців, це постійні залякування, погрози фізичною розправою, примушування до вступу у статевий зв`язок без її згоди, штовхання та навіть душіння її на очах у дітей, змусили її втекти з дому та переховуватись разом з дітьми в притулку для постраждалих від домашнього насильства. Вона проживаю в шлюбі разом з ОСОБА_2 більше 11 років, вони мешкають на одній території за адресою: АДРЕСА_1 спільно, разом з їх малолітніми синами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в будинку, яким володіють вона та її мати. Через постійні знущання, приниження та залякування її і дітей упродовж останніх 2-х років вона вирішила розірвати шлюб з ОСОБА_2 та в листопаді 2019 року подала заяву про розірвання шлюбу до ОСОБА_7 суду, однак насильницькі дії з боку її чоловіка тільки збільшились. За листопад 2020 року, за фактами домашнього насильства з боку її чоловіка ОСОБА_2 вона викликала поліцію тричі, за одним з викликів 28.11.2020 патрульні поліцейські склали адміністративний протокол серії АА № 072959 за ст. І73-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 та за її зверненням до Шевченківського відділення поліції (ЖЄО № 53271 від 28.11.2020), рішення по цим заявам ще не прийнято. Через загрозу її життю та здоров`ю, а також здоров`ю її дітей вона змушена була звернутись до департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради з проханням поселити її з дітьми в безпечне місце, в результаті чого їх поміщено до КЗ «Центр підтримки дітей та сімей «Мамине Щастя», де вони отримують послуги психологічного та соціального супроводу як постраждалі від домашнього насильства.

Заявник також зазначає в заяві, що її чоловік ОСОБА_2 упродовж останніх 2-х років постійно з`являється вдома в стані наркотичного та/або алкогольного сп`яніння. В такому стані він поводиться агресивно: кричить, штовхається, не керує своєю поведінкою, погрожує їй фізичною розправою, чим становить загрозу їй та їх малолітнім дітям. Вона неодноразово просила його позбавитись від залежностей, допомогала йому звертатись до лікарів, однак все було марно. Ввечері 27.11.2020 року ОСОБА_2 прийшов додому та почав сваритися з нею кричав, лаявся нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою. Близько опівночі вона сиділа на стільці на кухні, як її чоловік почав її душити, вона кричала, просила припинити. На ці крики прокинулись діти та прибіг на кухню їх старший син 10-річний ОСОБА_5 , який почав сильно кричати, просити батька припинити душити її та, врешті решт, просто відтягнув батька від неї. Після цього вони пішли з дітьми спати та через 30 хвилин чоловік покликав її на кухню, але вона відмовилась, після чого він зайшов до кімнати, де вона була з дітьми та сказав: «Я прийшов тебе ґвалтувати», він заламав їй руки та почав замотувати їх скотчем. Від цього син ОСОБА_5 знову прокинувся та почав відтягувати від неї батька, при цьому діти плакали, кричали та вони, щоб втекти від ОСОБА_2 , разом з ними пішли до її матері, яка живе в цьому ж будинку по АДРЕСА_1 , але має вхід з іншого боку. Тієї ночі, після нападу на неї ОСОБА_2 вона разом із дітьми пішла ночувати до її матері ОСОБА_8 , однак загроза їй і дітям з його боку не минула. Як з`ясувалось, він зробив собі дублікат ключів від вхідної двері її матері, тому він потрапив до будинку її матері та продовжив насильницькі дії: кричав на заявницю, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, наближався до неї та розмахував руками. В цей час її мати ОСОБА_8 стала між ними, намагаючись її захистити, після чого він її штовхнув і вона разом з матір`ю впали на диван, зачіпивши дітей. Тієї ночі 28.11.2020 року їй разом із синами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вдалося втекти до сусідки, а потім вдень влаштуватись до КЗ «Центр підтримки дітей та сімей «Мамине Щастя», в якому надається послуга безпечного поселення постраждалих від домашнього насильства жінок з дітьми, де вона перебуває до цього часу. Таким чином, вони з дітьми налякані діями ОСОБА_2 , який вчиняв вдома насильницькі відносно них, що стало приводов до її звернення до суду з заявою про винесення обмежувального припису строком на 6 місяців.

Посилаючись на зазначене, заявник просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо:

-перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 або іншої адреси їх місця проживання;

-наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

-ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні представник заявника заяву ОСОБА_1 підтримала, просила суд її задовольнити.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2009 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, зареєстрований у Бабушкінському відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 360.

Від шлюбу подружжя мають дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей.

Заявниця з дітьми та чоловіком ОСОБА_2 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить заявниці та її матері.

Шлюбні відносини між заявницею та ОСОБА_2 припинені, в зв`язку з чим в листопаді 2019 року заявниця звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу.

З 28.11.2020 року заявниця з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 влаштована до Комунального закладу «Центр підтримки дітей та сімей «Мамине Щастя», в якому надається послуга безпечного поселення постраждалих від домашнього насильства жінок з дітьми, де вони перебувають до цього часу

Звертаючись до суду з заявою про застосування обмежувального припису, ОСОБА_1 посилалась на те, що її чоловік ОСОБА_2 систематично застосовує психічне та фізичне насильство до неї та психологічне до їх дітей , у зв`язку з чим вона просила застосувати до нього обмежувальний припис.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

З`ясовуючи наявність підстав для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 суд виходить з такого.

В обгрунтування своїх вимог заявник в заяві та її представник в судовому засіданні стверджували, що упродовж останніх років її чоловік ОСОБА_2 став алко- та наркозалежною людиною, що посилює його некеровану агресію вдома відносно неї та дітей. Він постійно її залякує, погрожує фізичною розправою, примушує до вступу у статевий зв`язок без її згоди, штовхає, душить на очах у дітей, принижує її, у стані сп`яніння поводиться агресивно: кричить, штовхається, не керує своєю поведінкою, погрожує їй фізичною розправою, чим становить загрозу їй та їх малолітнім дітям. Вона неодноразово просила його позбавитись від залежностей, допомогала йому звертатись до лікарів, однак все було марно.

Заявник зазначає, що в листопаді 2020 року за фактами домашнього насильства з боку її чоловіка ОСОБА_2 вона тричі викликала поліцію і за одним з викликів 28.11.2020 року, після вчиненого відносно неї ОСОБА_2 домашнього насильства, патрульні поліцейські склали адміністративний протокол серії АА № 072959 за ст. І73-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 , копію якого вона долучила до заяви.

В матеріалах справи міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 072959 від 28.11.2020 року, складеного працівниками поліції відносно ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, проте доказів того, що відповідно до цього протоколу судом у визначені законом порядку та спосіб прийнято рішення та винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 при вищевказаних нею обставинах, яка б вступила в законну силу, суду не надано. Тобто, матеріали даної справи окремого провадження не містять будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП .

В обгрунтування своїх вимог заявниця посилається на неодноразові її звернення до поліції з заявами про вчинення відносно неї ОСОБА_2 домашнього насильства, проте будь-яких доказів на підтвердження цього нею суду не надано.

Довідка з Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине Щастя» Дніпровської міської ради № 408 від 01.12.2020 року свідчить про перебування з 28.11.2020 року ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у зазначеному закладі та отримання ними комплексу безоплатних побутових, соціальних, психологічних послуг та Акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.12.2020 року складений працівниками Управління служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради за результатами умов проживання дітей заявниці за адресою АДРЕСА_1 , засвідчують конфліктні взаємовідносини заявниці з ОСОБА_2 , проте не підтверджують конкретних фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у будь-якій формі відносно ОСОБА_1 та їх дітей.

Отже, суду не надано заявницею належних доказів випадків домашнього насильства відносно неї та малолітніх дітей, а судом не встановлено в судовому засіданні ризиків настання насильства у майбутньому, заявником не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій ОСОБА_2 у майбутньому та не доводено того, що рішення про задоволення поданої нею заяви якнайкраще відповідатиме інтересам малолітніх дітей. Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви могло бути існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства зі сторони заінтересованої особи у майбутньому, що у цій справи доведено не було.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді даної заяви суд бере до уваги зміст постанови Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 756/2072/18, в якій зазначено про необхідність надання заявником доказів випадків домашнього насильства відносно неї та дітей.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 24, 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст. ст. 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Кудрявцева