Справа № 203/3714/20
Провадження № 2/0203/1250/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
14 грудня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Давіденко Ю.А.,
за участю представника позивача Раєвського М.В.,
заочно розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в залі суду цивільну справу у паперовій формі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Дніпровське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2020 року уповноважена особа позивача пред`явив через суд зазначений позов до ОСОБА_1 на предмет захисту свого права, як балансоутримувача гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 , що закріплений за виробничим структурним підрозділом «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», з підстав того, що позивач несе тягар обов`язків з утримання та ремонту майна з розрахунку на проживання у гуртожитку осіб, які сплачують за це проживання та за житлово-комунальні послуги, у відповідності до Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року №874.
Відповідач ОСОБА_1 був вселений на 1 ліжко-місце у гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрований за спірною адресою 26 червня 1985 року, проте з листопада 2019 року у гуртожитку не проживає, його особистих речей в гуртожитку немає, комунальні послуги не оплачує, тому позивач, посилаючись на ст. 72 Житлового кодексу УРСР, просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування один ліжко-місцем в будинку АДРЕСА_1 .
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 06 листопада 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування).
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав.
Відповідач в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивача.
Свідок ОСОБА_2 , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що вона є завідувачкою гуртожитку в будинку АДРЕСА_1 та їй відомо, що ОСОБА_1 поїхав з гуртожитку ще у вересні-жовтні 2019 року зі своїми речами, кімната, де він займав ліжко-місце є наразі порожньою.
Суд, заслухавши усні пояснення представника позивача, дослідивши зібрані докази, допитавши свідка ОСОБА_2 , відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що з 01 грудня 2015 року розпочало фінансово-господарську діяльність публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
Згідно ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та ч.2 загальних положень Статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.
Згідно з витягом з протоколу №1 засідання ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 створено регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», до структури якої увійшов структурний підрозділ «Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол».
Кабінетом Міністрів України затверджено державну цільову програму реформування залізничного транспорту на 2010-2019 роки від 16.12.2009 № 1390. На виконання державної програми, Правлінням публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» прийнято рішення щодо реорганізації виробничих та структурних підрозділів служб будівельно- монтажних робіт та цивільних споруд (протокол від 01.03.2017 № Ц-57/16 Ком.т.). Протоколом затверджена організаційна структура філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд».
Відповідно до п.26.5 протоколу від 01.03.2017 № Ц-57/16 Ком.т. вилучені з 01.07.2017 зі складу регіональної філії «Придніпровська залізниця» виробничі підрозділи, що були підпорядковані структурному підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд».
Відповідно до п. 1.16 наказу філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 20.06.2017 №ФБМЕС-3/24 структурні підрозділи: «Дніпровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління», «Нижньодніпровське будівельно-монтажне експлуатаційне управління», «Будівельно-монтажне експлуатаційне управління Нижньодніпровськ-Вузол» служби БМЕС філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» перетворено шляхом злиття у виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно- монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
Відповідно до п. 5.3 Положення про Підрозділ майно, що закріплене за Підрозділом, складається з основних фондів та оборотних активів, інших матеріальних і нематеріальних активів, вартість яких відображається в балансі Підрозділу. На балансі Підрозділу перебувають виробничо-технічні будівлі, житлові будинки, вокзали та інші службово-технічні будівлі та споруди станцій, котельні, спортивно-оздоровчі заклади, транспортні засоби, споруди і обладнання систем водопостачання, водовідведення та очистки, інженерні мережі, будівельні машини та механізми, інше майно Товариства.
На балансі Підрозділу знаходиться гуртожиток, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул.Січеславська Набережна, б.6.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був поселений на одне ліжко-місце у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрований за зазначеною адресою 26 червня 1985 року, як військовослужбовець ВЧ-3, та на його ім`я відкрито особовий рахунок, що підтверджується копією Форми А про реєстрацію особи та довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку, виданої ТУ ДМЕС-1 (а.с. 6,7).
Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у гуртожитку в будинку АДРЕСА_1 не користується жилим приміщенням з вересня-жовтня 2019 року, тобто близько року до дня звернення з позовною заявою, про що свідчать акти про непроживання, складені 15 вересня 2019 року, 10 листопада 2019 року, 16 січня 2020 року, 22 квітня 2020 року комісією гуртожитку у складі завідувачки гуртожитку ОСОБА_2 та чергових по гуртожитку(а.с.21-24).
Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.
Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Главою 4 ЖК України не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням.
У статті 130 ЖК України передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.
Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК України, зазначене питання врегульоване у Примірному положенні про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства.
Оскільки правовий режим відповідної категорії гуртожитків згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України.
Згідно зі ст.ст.71,72 ЖК України у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Оскільки іншого відповідачем відповідно до своїх обов`язків за ст. ст. 5, 81, 83 ЦПК України не доведено, то за встановлених судом обставин ОСОБА_1 користувався спірним ліжко-місцем у кімнаті гуртожитку відповідно до ст.ст. 128,130 ЖК УРСР, як наймач на умовах договору найму житла і за ним, відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК УРСР зберігалось право користування цим житлом виключно до спливу шести місяців тимчасової відсутності, враховуючи відсутність встановлених інших підстав продовження строку збереження за відповідачем житлового приміщення за ч.3 ст. 71 ЖК УРСР.
Таким чином, оскільки відповідач з вересня 2019 року до часу розгляду справи у суді в спірне житло не повернувся і не користується ним, хоч об`єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку про відсутність її у квартирі більше строку збереження за особою права користування житлом без поважних причин, на підставі чого згідно зі ст.72 ЖК УРСР відповідача в судовому порядку належить визнати таким, який втратив право користування спірним ліжко-місцем у кімнаті гуртожитку, з припиненням по суду житлових правовідносин за ст. 16 ЦК України.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України, а тому відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Виробничого структурного підрозділу «Дніпровське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням одним ліжко-місцем в гуртожитку по АДРЕСА_1 .
Відповідач вправі подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 18 грудня 2020 року і, починаючи з наступного за цим днем, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду відповідно до пп.пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в паперовій формі апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О. В. Колесніченко