Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/8516/19
Провадження № 2/644/781/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12. 2020 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Матвієвської Г.В.,

за участю: секретаря судових засідань - Узденової М.Р., позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа : Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 2 грудня 2005 року між нею, ОСОБА_1 та Відповідачем, ОСОБА_2 , було укладено шлюб.Різниця у їх поглядах на права і обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин. З травня 2015 року вони проживають окремо.20.11.2018 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова шлюб між ними розірвано.Від шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення суду, після розірвання шлюбу, дитина залишається жити з позивачем.Спорів стосовно місця проживання дитини не було, Відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем.Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає майже від її народження, не зважає на інтереси дитини, ії фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не надає матеріальної допомоги на утримання та оздоровлення дитини, не сплачує аліменти.Позивач стверджує, що за всі ці роки хлопець так і не пізнав батьківської турботи з боку Відповідача, бо / мовою оригіналу/ « батько весь час перебуває у пошуках "кращої долі" - нескінченні спроби влаштуватися на "гарну" роботу то в Криму, то в Європі, аби подалі від людей, які "чомусь" вимагають від нього постійної уваги та турботи. Останні чотири роки Відповідач майже не спілкується з сином та зі мною, не піклується та не цікавиться життям дитини.»

Позивач наголошує, що їх син ОСОБА_4 , який вже має свої погляди на життя, мав бажання змінити прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4 , і приводом для того було ігнорування батьком життя своєї дитини. Позивач наголошує, що на протязі останнього року Віповідач , батько дитини, ОСОБА_2 , життям сина зовсім не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні - у дитини немає навіть емоційної підтримки з боку батька, що підтверджує Скріншотами листування до Відповідача, ОСОБА_2 , від 23.02.2019р., 25.02.2019р., 04.06.2019р., 01.08.2019р., 28.09.2019р., 24.10.2019р., 01.11.2019р. та надає до матеріалів справи.

Позивач звертає увагу на те, що дитина знаходиться повністю на її утриманні. За навчання на всіх курсах та тренуваннях сплачує вона сама.

Позивач повідомляє, що нею до Орджонікідзевського районного суду була подана позовна заява про стягнення аліментів з Відповідача, ОСОБА_2 . Справу №644/3686/18 було розглянуто. Позивач повідомляє, що вона є мама трьох дітей і вже бабуся ( онуці ОСОБА_9 виповнилось 8 років),вона дуже пишається своїми дітьми та їх досягненнями. Усі її діти впевнені у тому, що при потребі у будь-яку мить поруч з ними завжди буде турботлива та любляча мама, але і вона завжди має моральну підтримку та фізичну і матеріальну допомогу від її дорослих дітей.Повідомляє, що її старша дитина - дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 - медпрацівник, має свою сім`ю і мешкає окремо; Старший син - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 - талановитий музикант, має улюблену роботу, мешкає з нею; Молодша її дитина - син ОСОБА_4 .Позивач зазначає, що з самого народження ОСОБА_4 , вони проживають у неї в трикімнатній квартирі. Останні роки вони проживають втрьох - разом з його старшим братом, ОСОБА_6 1993р.н. (її старшим сином від першого шлюбу). ОСОБА_4 забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею , дитиною і її старшими дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.У дитини є власний простір у помешканні, особисте робоче місце, облаштоване необхідними меблями та компьютерною технікою для отримання якісної шкільної та позашкільної освіти. ОСОБА_4 навчається у 7-Б класі ЗОШ № 158 за адресою АДРЕСА_1 . і закінчив майже на відмінно 6 класів. Шкільним життям дитини, спілкуванням з вчителями, успіхами у навчанні та вихованням дитини займається тільки вона, мама дитини. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймає. Ці обставини підтверджуються відповіддю класного керівника ОСОБА_7 та директора школи № 158 ОСОБА_8 від 03.12.2019 року.

Прзивач стверджує, що ОСОБА_4 з 2011 року тренується у Народній Танцювально-Цирковій студії "Надежда" при школі № 158. Успіхами та досягненнями у спорті, спілкуванням з тренерами цікавиться тільки вона , мама дитини. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймає. Ці обставини підтверджуються відповіддю художнього керівника колективу ОСОБА_11 та голови ГОДЮЦЕЦМ "Надежда" ОСОБА_10 від 05.12.2019 року.

Позивач наголошує, що ОСОБА_4 обдарована і талановита дитина, він бажає бути грамотною та успішною людиною і зараз і в дорослому житті. Свій вільний час їх з відповідачем син свідомо витрачає на навчання, бо йому цікаво отримувати набагато більше знань, ніж надає шкільна программа. Зараз ОСОБА_4 за контрактом навчається:

-при Центрі довузівської освіти Малий каразінський університет - "олімпіадна математика" 7 клас;

-при Учбовому центрі комп`ютерних технологій "КІТ" - курс "сучасне програмування";

-з жовтня 2018 року займається на язикових курсах "Green Country" - англійська мова;

Позивач наголошує, що участі у сфері навчання та отримання позашкільної освіти дитиною Відповідач не приймає та не сплачує за навчання.

Крім зазначеного, позивач повідомляє, що ОСОБА_4 має певні проблеми щодо стану здоров`я.Дитина у три рочки отримала травму головного мозку - забій з вогнищем розтрощення лівої лобної ділянки (2010р.), як наслідок цієї травми дитині встановлен діагноз вегето-судинна дистонія.З листопада 2016 року дитина тричі довготривало була прикута до ліжка. Їх з відповідачем син переніс дві травми опорно-рухового аппарату - забій та гемартроз колінного суглобу (2016р.), перелом обох кісток гомілки (2018р.).

В жовтні 2018 року син переніс ургентну операцію в Областній дитячій лікарні на черевній порожнині - гострий флегмонізний апендицит.

З грудня 2018 року дитина, за направленням районного лікаря-педіатра дитячої поліклініки проходить лікування у ортодонта.

Позивач стверджує , що проблеми зі здоров`ям сина батькові відомі, але він не покладає жодних зусиль, щоб хоч якось допомогти в вирішенні питання оздоровлення та реабілітації дитини.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці №23 за адресою: м. Харків, вул.Метробудівників, 6.24. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту його народження і по сьогодняшній день здійснює вона, мати дитини. Участі в цій сфері життя дитини батько не приймає, що підтверджує відповіддю головного лікаря КНП "МДП №23 ХМР" ОСОБА_12.

Прзивач вважає , що той факт, що Відповідач зовсім не приймає ніякої участі у житті сина, не відвідує його, матеріально не забезпечує, навіть не цікавиться його успіхами та досягненнями є наявним, підтвердженим,на даний час усі зв`язки з батьком - Відповідачем втрачені.Майже рік, всі її спроби зв`язатися з батьком дитини закінчуються повним ігноруванням її та Відповідач не бажеє спілкуватися з нею ані по телефону, ані у листуванні Viber.Вона неодноразово надсилала рекомендовані листи за вказаною Відповідачем у судових справах адресою, але листи повертаються їй назад.

У зв`язку з вищевикладеним вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Додатково позивач зазначає, що враховуючи те, що Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування її та її дитини, а з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на батька- відповідача законом.

Крім того, позивач вважає, що нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на її думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.

В судове засідання позивач прибула, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання прибула, надала пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позов, а саме, що відповідачу відомо, що в провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до нього про позбавлення батьківських прав щодо їх спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З позовом ОСОБА_1 він категорично не згоден, бо цей позов заявлено ОСОБА_1 , як на думку відповідача, як спроба шантажувати його, бо вона домагається від нього певних дій щодо його однокімнатної квартири.

Відповідач зазначає, що з часу укладення шлюбу з ОСОБА_1 відносини не були такі, як повинні бути в родині. Вона постійно вимагала від нього певних дій, народження їх сина було під умовою укладання договору міни на його квартиру. Він згодився, та вони уклали договір міни, він передав свою двокімнатну квартиру її батькам, а сам став власником однокімнатної квартири по АДРЕСА_2 , в яку до цього часу не може вселитися.

Відповідач стверджує, що вони стали проживати в квартирі, де була зареєстрована ОСОБА_1 . За час спільного проживання між ними постійно точились скандали, бо ОСОБА_1. від нього вимагала тільки грошей на сім`ю, він, як чоловік її не цікавив. Як на його думку, ОСОБА_1. укладала з ним шлюб, бо вважала, що він /мовою оригіналу/ «крутий бізнесмен», в нього був бізнес, який в один момент пропав. Він став таксистом, тому коли вона народила дитину,поставила питання що буде працювати, а він буде з дитиною. Відповідач стверджує, що він став доглядати за дитиною, виконував всі батьківські і материнські обов`язки, кормив дитину, одягав, купав, гуляв і так далі, допомагати приїздила її матір, потім дитину здали в дитсадок.

Відповідач звертає увагу, що в 2015 році його, як на його твердження, вигнали з сімї, бо він заробляв не такі гроші, як вимагала ОСОБА_1. , з того часу їх відносини стали погані, але він постійно підтримував відносини з дитиною, приїздив, гуляв з дитиною, надавав кошти на дитину. Дійсно, він працював в Криму, таксував, через день відсилав ОСОБА_1 значні кошти, працював в Польші, постійно відсилав ОСОБА_1 гроші.

Відповідач стверджує, що весь цей час не мав постійного місця проживання, бо доступу в квартиру, яка належить йому на праві особистої власності по договору міни - він не мав і не має. Вимушений знімати житло, проживати по друзям, та дачам.

Але, наголошує відповідач, він ніколи не забував про сина, вони постійно підтримували стосунки щодо сина, він цікавився його успіхами, сплачував витрати на його утримання, на лікування. За 2018 рік, стверджує відповідач, ним переведено 24 000 гр., значні кошти передані особисто, але ОСОБА_1. зараз вказує, що аліменти він не сплачував.

Відповідач вважає, що позивач використовує сина, щоб домогтись матеріальної вигоди, неодноразово направляла йому вимоги щодо укладання аліментного договору у нотаріуса на його квартиру.

Але, зауважує відповідач, не зважаючи на всі дії позивачки, відносини з сином в нього нормальні, він сина любить, відвідує сина в школі, в нього все нормально. Але більш близького спілкування в них не має, бо вдома позивачка контролює сина, в її присутності він не може розмовляти з ним по телефону.

Крім того, відповідач стверджує, що зараз, він за станом здоров`я, після перенесеної операції, не може інтенсивно працювати, та сплачувати нормальні (як раніш) кошти ОСОБА_1 , зараз він потребує реабілітації та спокою, тому за рекомендацією лікарів перестав спілкуватись з ОСОБА_1 , не відповідає на її дзвінки, бо вона, як він вважає, вводить його в стрес.

Відповідач просить суд не задовольняти позов ОСОБА_1 щодо позбавлення його батьківських прав щодо сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із-за недоведеності та безпідставності позовних вимог, зазначає, що він буде ставить питання про встановлення порядку , за яким без перешкод з боку ОСОБА_1 зможе спілкуватись с сином та приймати участь в його житті.

Представник третьої особи: Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджено копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 березня 2019 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 6 від 27.03.2019 року, які міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні та вихованні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не цікавиться життям сина, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та брати участь у його вихованні, не піклуються про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток та не утримує його, навіть ігнорує ініціативу самої дитини до сплкування.

Дитина, ОСОБА_4 , проживає разом з мамою за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 02 березня 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 02 березня 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи, санітарний стан приміщення, житлово-побутові умови для проживання, в якому на теперішній час мешкає малолітній ОСОБА_4 , добрі. Встановлено, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації : ОСОБА_1 , 1965 р.н. ( мати); ОСОБА_6 , 1993 р.н. ( брат); ОСОБА_5 , 1986 р.н. (сестра); ОСОБА_9 , 2011 р.н.( племінниця); ОСОБА_4 , 2006 р.н. мешкає, але зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 . Стосунки, традиції сім`ї довірливі, спокійні. Умови для проживання та для виховання і розвитку дитині створені належні, добрі.

Квартира складається з 3-х житлових кімнат. Квартира з ремонтом, забезпечена необхідними меблями та побутовою технікою для проживання, підключено до централізованої води і електропостачання, водовідведення, опалення, у дитини ОСОБА_4 окрема кімната, в якій знаходиться спальне місце, стіл для навчання, шафа для одягу, комп`ютер, принтер , місце для проведення дозвілля, забезпечений сезонними речами та взуттям.

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету харківської міської ради Харківської області про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , направленого до суду за Вихідним № 243 від 06.04.2020 року та отриманого судом 16.04.2020 року : у відзиві на позов ОСОБА_1 , що перебуває на розгляді в суді, ОСОБА_2 категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав, за проведеною співбесідою з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітній пояснив, що інколи бачиться та спілкується з батьком, вони в нормальних стосунках, дитині хочеться, щоб спір між батьками скінчився миром; мати дитини, ОСОБА_1 , на засіданні Комісії особисто пояснила, що батько довгий час умисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, недостатньо бере участь у вихованні, не цікавиться його здоров`ям, розвитком та досягненнями, не надає дозволу на виїзд сина за межі України тощо; згідно з інформацією адміністрації Міської дитячої поліклініки № 23 малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває під наглядом фахівців закладу з народження. Вихованням хлопчика та забезпеченням йому належного догляду, медоглядів та профілактичних щеплень займається мати, ОСОБА_1 . Батько дитини, ОСОБА_2 , до фахівців закладу не звертався, станом здоров`я сина не цікавився; згідно з інформацією адміністрації Харківської ЗОШ № 158, де навчається ОСОБА_4 ОСОБА_4 з 02.09.2013, батько дитини, ОСОБА_2 , не відвідував батьківські збори, навчанням сина не цікавився, з вчителями не спілкувався; відповідно до інформації адміністрації ГО ДЮЦЕЦМ «Надежда», ОСОБА_4 ОСОБА_4 відвідує циркову студію з жовтня 2011 року. Мати дитини бере активну участь у підготовці сина до виступів, спілкується з тренерами студії. Батько не цікавиться успіхами сина, не спілкується з його тренерами; Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ст.6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ст.164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п 16 ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 та ухиляється від їх виконання, а тому, враховуючи якнайкраще інтереси дитини, суд вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі достовірних та достатніх доказах, наведених вище, серед яких і письмові та усні пояснення позивача, які ( їх сукупність) відповідно до ст. 76 ЦПК України суд бере до розгляду, бо вони стосуються предмета доказування в даній справі. Суд приймає аргументи позивача щодо суті даного спору, вважає їх обґрунтованими достатньо, підтвердженими вище переліченими доказами, послідовними, виваженими, такими, що не спростовані жодним доводом або доказом відповідача. Посилання позивача на листи-відповіді компетентних органів в своїх поясненнях знайшли своє підтвердження, матеріали справи містять вказані документи.

Суд критично ставиться до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету харківської міської ради Харківської області про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , направленого до суду за Вихідним № 243 від 06.04.2020 року та отриманого судом 16.04.2020 року, в тій його резолютивній частині ( недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), бо така декларація-підсумок алогічна ( суперечить) викладеному у цьому ж висновку ( викладена у описовій частині висновку інформація є об`єктивною та знайшла своє підтвердження при дослідженні доказів сторін), а саме : за викладеною інформацією та фактами у висновку, все вказує що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми обов`язками стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 та ухиляється від їх виконання, та є лише посилання на те, що у відзиві на позов ОСОБА_1 він категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не наведено в чому недоцільність позбавлення його батьківських прав відносно цієї дитини та як це якнайкраще захищає інтереси дитини.

Пояснення відповідача на заперечення проти позову не спростовують жодного аргументу позивача й не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, такі пояснення виглядають як продовження з`ясування стосунків між сторонами з інших предметів спорів і ніяк не стосуються даної справи. Надання відповідачем квитанції про перерахування 12.09.2020 року на ім`я ОСОБА_1 відправником ОСОБА_13 суми 11906 грн. жодним чином не спростовує доводи позивача та надані докази щодо предмету вказаного спору.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Такої вимоги позивачем не заявлено, повідомлено про ухвалення судом рішення з цього питання раніше.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, ст.ст.141, 150, 164, 166, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ППВСУ від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст.12,19, 76-81,141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18.12.2020

Суддя: Г. В. Матвієвська