Справа № 182/2454/20
Провадження № 2/0182/1661/2020
10.11.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря: Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Нікополя за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-
04.05.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 09.12.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У порушення ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України та умов Договору ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконувала.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст. 608,1218,1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідач по справі, ОСОБА_1 постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується його копією паспорту та копією паспорту померлої ОСОБА_2 , тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
На виконання вимог зазначених норм, позивачем 11.05.2019 року була направлена претензія кредитора до Першої нікопольської державної нотаріальної контори.
12.07.2019 року позивачем отримано відповідь Першої нікопольської державної нотаріальної контори про те, що претензію кредитора передано до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи.
03.10.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але безрезультатно.
Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 09.12.2011 року становить 6423,93 грн., яка складається з : 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 6423,93 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Враховуючи викладене, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 6423,93 грн. за кредитним договором № б/н від 09.12.2011 року та понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.
Представник позивача прохальній частині позовної заяви просив в разі неявки відповідача у судове засідання розглядати справу за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 5 на звороті).
Ухвалою про відкриття провадження від 04.06.2020 року вказану позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.
До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
Ухвалою суду від 10.09.2020 року закрито підготовче провадження по справі; призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання Відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.56). До суду повернувся конверт з судовою повісткою про виклик до суду, як не вручений у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.143). Судова повістка вручена відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд на підставіст.280 ЦПК України розглянув справу заочно.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 09.12.2011 року ОСОБА_2 підписала Заяву № б/н у Закритому акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач. Позичальником ОСОБА_2 отримано кредитну картку (а.с.13).
Як вбачається з Заяви №б/н від 09.12.2011 року (а.с. 13 на звороті), ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що дана Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у Заяві. ОСОБА_2 ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банка, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Визнання угоди є факт користування та використання кредитних коштів.
У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання належним чином не виконала.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.33).
В обґрунтування позову позивач посилався, що станом на дату смерті мається заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.12.2011 року у розмірі 6423,93 грн, надав відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 9-11)
Як вбачається з документів, доданих позивачем до позовної заяви, ПАТ КБ «ПриватБанк» направив засобами поштового зв`язку до Другої нікопольської державної нотаріальної контори претензію з вихідним номером від 11.05.2019 року (а.с. 34), в якій просив включити кредиторські вимоги в розмірі 6423,93 грн. до спадкової маси, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 . Вказана претензія була передана до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_3 за місцем заведення спадкової справи (а.с. 52 на звороті).
Згідно відповіді приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_3 від 21.05.2019 року, претензія кредитора від 14.03.2019 року зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 21.05.2019 року за № 268, долучена до матеріалів спадкової справи № 50/2018, яка заведена після смерті ОСОБА_2 та доведена до відома всім спадкоємцям, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 (а.с. 39).
03.10.2019 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію (а.с.42 на звороті), де зазначено про наявність заборгованості та необхідність її погашення.
Таким чином, встановлено, що кредитор у передбачений законом строк пред`явив вимоги до спадкоємців, що підтверджується надісланою в нотаріальну контору претензією про повернення заборгованості.
Відповідно до ст. ст.1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщину входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
З урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки, в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Згідно копії спадкової справи № 50/2018 (а.с. 63-106), отриманої судом від приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа заведена 16.04.2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с. 70). Згодом відповідачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.01.2019 року на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 104).
Таким чином, відповідач по справі, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , тому, відповідно до 1218 ЦК України, прийняв всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.
Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі.
Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося.
Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 25 квітня 2018 року № 6-5552свп18.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» має правові підстави для пред`явлення вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як спадкоємця померлого позичальника ОСОБА_2 , щодо повернення його боргу за кредитним договором від 09.12.2011 року у розмірі 6423,93 грн.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що за час свого життя позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором б/н від 09.12.2011 року належним чином не виконала, спадщину після її смерті прийняв відповідач по справі ОСОБА_1 , спірні правовідносини у даній справі допускають правонаступництво, враховуючи також, що такі вимоги Банку пред`явлені в строк передбачений ст. 1281 ЦК України та заявлені в межах вартості майна, одержаного у спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12,13,76-78,81,89, 141, 259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, -
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі у розмірі 2102 грн. 00 коп. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О. В. Рунчева