Провадження № 2/522/1328/20
УХВАЛА

14 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про зняття дісциплінаного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про зняття дісциплінаного стягнення, в якому просить: скасувати наказ Одеського національного медичного університету № 639-л від 09.10.2019 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв на робочому місці.

Позивач мотивує вимоги тим, що він працює на посаді професора кафедри фармакології Одеського національний медичного університету (ОНМУ). 09.10.2019 року йому було оголошено догану за вживання алкогольних напоїв на робочому місці (Наказ № 639-л від 09.10.2019 р.). Вважає накладене стягнення необґрунтованим з наступних причин: згідно акту експертизи алкогольні напої він не вживав; 24.09.2019 р. він весь робочий день сумлінно виконував свої посадові обов`язки, від праці після виявлення «вживання алкогольних напоїв» відсторонений не був; претензії щодо знаходження в стані алкогольного сп`яніння йому пред`явлені не були (він не був ознайомлений з Актом від 24.09.2019 р., пояснення ним були надані лише 10.10.2019 року); наказ № 639-л від 09.10.2019 року підписаний неналежною особою. Зазначає, що згідно з листом МОЗ України від 27.09.2019 р. п. 2 наказу МОЗ України від 17.07.2018 року № 34-о обов`язки виконуючого ректора ОНМУ накладено на ОСОБА_2 до призначення ректора у встановленому законом порядку; відповідачем був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення. Додатково зазначає, що має науковий ступень доктора медичних, вчене звання професора. За роки своєї праці, в тому числі й в Одеському національному медичному університеті, неодноразово був нагороджений грамотами за сумлінну працю, подяками та преміями з боку керівництва. Адміністративні стягнення до нього адміністрацією ніколи не застосовувалися. Користується повагою серед студентів, аспірантів та працівників.

14 грудня 2020 року до суду надійшло клопотання Одеського національного медичного університету про закриття провадження у справі, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки станом на 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 вважається таким, що не має дисциплінарного стягнення, а отже у справі відсутній предмет спору. Мотивує вимоги тим, що 09 жовтня 2019 року позивачу було оголошено догану за вживання алкогольних напоїв на робочому місці. Відповідно до ст. 151 Кодексу законів про працю якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року.

Учасники справи в судове засідання 14 грудня 2020 року не з`явились.

14 грудня 2020 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутністю, вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Також зазначає, що надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача причин неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання про закриття провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження 61-1807св20) та від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 200/21797/14-ц (провадження № 61-8175св19).

Враховуючи, що станом на час пред`явлення позову наявний предмет спору у справі, тому у задоволені клопотання представника Одеського національного медичного університету про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про зняття дісциплінаного стягнення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 182, 255, 258 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання представника Одеського національного медичного університету про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про зняття дісциплінаного стягнення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженю не підлягає, заперечення включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду виготовлений 17 грудня 2020 року.

Суддя Р.Д. Абухін

14.12.2020