Справа № 310/398/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді…….Дністрян О.М.,

при секретарі…………...Уставицькій Н.М.,

за участю позивача, представника позивача адвоката Першина В.М., представника відповідачів адвоката Ємельяненко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у праві користування житловим будинком шляхом вселення, виділення у натурі частки із майна, що знаходиться в спільній частковій власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди. Свій позов мотивував тим, що йому на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.08.2017 року №310/1988/17 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Також, на підставі зазначеного рішення він володіє 1/2 частиною земельної ділянки під вказаним житловим будинком, кадастровий номер :10:012:0346. Відповідно до технічного паспорту житловий будинок розділений на дві окремі ізольовані квартири та на земельній ділянці знаходяться надвірні споруди. Проте, з часу оформлення права власності, з боку відповідачів чиняться перешкоди, а саме, вони змінили усі замки та не допускають його до спірного будинку. Більше того, з`ясовано, що без отримання відповідних дозволів і узгодження проекту, з порушенням будівельних, санітарних та протипожежних норм збудовано двоповерховий будинок, який знаходиться на території його земельної ділянки. Зазначений двоповерховий будинок використовується відповідачами без його дозволу, у зв`язку з чим порушує його право як власника на безпечне користування своїм майном. Він звернувся з відповідною заявою до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час проведення будівельних робіт, проте листом від 21.11.2017 року за №1008-23.3/3743 було повідомлено, що відповідачі систематично ухиляються від проведення перевірки департаментом ДАБІ, у зв`язку з чим вказаним департаментом було направлено лист до правоохоронних органів. На теперішній час він не має можливості проживати у своїй власності та використовувати належним чином земельну ділянку. Просив усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення в Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити йому у натурі частку з майна, що знаходиться в спільній частковій власності, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , в житловому будинку літ «А» такі приміщення: №1-1 кімнату, площею 9,2 кв.м., №1-2 кімнату, площею 15.,2 кв.м., 1-3 коридору,площею 6,3 кв.м., 1-4 кухні, площею 13,5 кв. м, Ѕ частини коридору І, площею 8,1 кв.м. та надвірні споруди, що відповідає Ѕ частинами домоволодіння; визначити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :10:012:0346, та встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0814 га з урахуванням права власності на Ѕ частини земельної ділянки; стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

07 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

13.04.2018р. представником відповідачів ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відсутні перешкоди в користуванні житловим будинком, земельною ділянкою, а також відсутні докази у справі щодо наявності таких перешкод. Крім того, без проведення судової будівельно-технічної експертизи щодо наявності технічної можливості виділу позивачу у натурі Ѕ частки будинку та Ѕ частки земельної ділянки, не можливо розглянути справу по суті. Крім того, вражає, що відсутні докази, які підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Ухвалою суду від 12.06.2018 року, за клопотанням позивача та представника відповідачів, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

14 січня 2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку із надходженням висновку судової будівельно-технічної експертизи.

18.02.2019р. представником відповідачів ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до висновку експерта поділити житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, між власником Ѕ частки ОСОБА_5 , власником ј частки ОСОБА_7 та власником ј частки ОСОБА_7 технічно неможливо, крім того, не надано доказів щодо наявності перешкод у користуванні будинком, а також відсутні докази, які підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 50000 грн., у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

21 березня 2019 року позивачем ОСОБА_5 подано уточнену позовну заяву до відповідачів, в якій просив: зобов`язати КПТІ БМР провести технічну інвентаризацію житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно збудованих двоповерхових житлових будинків; усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_5 в Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; призначити судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення варіантів порядку користування земельною ділянкою; визначити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та встановити порядок користування земельною ділянкою, стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

25 березня 2019 року представником відповідачів ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на відсутність надання позивачем доказів щодо наявності перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою, спричинення моральної шкоди в розмірі 50000 грн., а також на

висновок судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого технічно не можливо виділити позивачу в рахунок його Ѕ частки спірний житловий будинок.

Крім того, 23 квітня 2019 року представником відповідачів ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якому також просила в задоволенні позову відмовити.

25 квітня 2019 року позивачем подано уточнену позовну заяву до відповідачів, в якій просив: усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_5 в Ѕ частину домоволодіння (а саме у квартиру АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди в користуванні житловим будинок та земельною ділянкою, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно збудованих двоповерхових житлових будинків; визначити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :106012:0346, встановивши порядок користування земельною ділянкою площею 0,0814 га з урахуванням права власності ОСОБА_5 на Ѕ частини земельної ділянки; стягнути моральну шкоду з відповідачів на користь позивача в розмірі 50000 грн.

13.05.2019. представником відповідачів ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано доказів щодо наявності перешкод в користуванні житловим будинок та земельною ділянкою, не надано доказів, які б підтверджували розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач та спричинення йому моральної шкоди в розмірі 50000 грн., а також відповідно до проведеної судової будівельно-технічної експертизи технічно неможливо поділити спірний житловий будинок між співвласниками та виділити ОСОБА_5 в рахунок його Ѕ частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, частку із цього майна, що буде складатися у основній частині житлового будинку літ «А», з : кімнати №1-1 площею 9,2 кв.м., кімнати №1-2 площею 15,2 кв.м., коридору №1-3 площею 6,3 кв.м., кухні №1-4 площею 1,5 кв.м., загальною площею 44,2 кв.м., що на 8,4 кв.м. більше його ідеальної Ѕ частки технічно неможливо та не відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також технічно неможливо визначити порядок користування земельною ділянкою .

Ухвалою суду від 24 травня 2019 року задоволено клопотання позивача та призначено по справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_6 залишено без задоволення, ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2019 року залишено без змін.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року провадження у справі поновлено в зв`язку із надходженням висновку експерта.

11 лютого 2020 року позивачем ОСОБА_5 в черговий раз подано уточнену позовну заяву до відповідачів, в якій просив: усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_5 в Ѕ частину домоволодіння (а саме у квартиру АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Представником відповідачів адвокатом Ємельяненко С.А. 11 лютого 2020 року подано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що станом на 07.02.2020р. відсутні

перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, також відсутні докази у справі щодо наявності таких перешкод. Також зазначила, що відповідно до висновку за результатами проведеної повторної судово-будівельної експертизи, відсутня технічна можливість розробити та запропонувати на розгляд суду варіанти порядку користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками. Також вважає, що предметом позову є Ѕ частина спадкового майна, яка визначена в рішенні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.08.2017 року. Просила в задоволенні позову відмовити.

Крім того, 10 березня 2020р. представником відповідачів ОСОБА_6 подано відзив, в якому просила не приймати до провадження уточнену позовну заяву ОСОБА_5 та в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року задоволено клопотання позивача та позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, виділ у натурі майна, що знаходиться в спільній частковій власності залишено без розгляду в частині вимог щодо виділення у натурі частки з майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та визначення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та усунення перешкод в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованих двоповерхових житлових будинків. Підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що Ѕ частина спірного майна залишилась йому у спадщину після матері, він прийняв спадщину, але документи були у відповідача ОСОБА_8 , йому прийшлось заново оформлювати всі документи та звертатися в суд для визнання права власності. Зазначив, що моральна шкода визначена ним в розмірі 50000 грн., яка заподіяна йому відповідачами, оскільки вони користувались належним також і йому будинком та земельною ділянкою, влітку здавали відпочиваючим та отримували доход, саджали там собі город. Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі

Представник позивача адвокат Першин В.М. просив задовольнити уточнену позовну заяву. Пояснив, що на даний час чиняться перешкоди позивачу в користуванні його власністю, відповідачі не допускають до його частини нерухомого майна, не давали ключі, взагалі не дозволяють прийти до цієї нерухомості. Це все відбувається тривалий час, внаслідок чого позивач нервує, відчуває дискомфорт, відповідачі користуються його майном, отримують вигоду від цього, тому вважає, що з відповідачів підлягає стягненню спричинена позивачу моральну шкода в розмірі 50000 грн. Зазначив, що позивач наполягає саме на уточнених позовних вимогах про усунення перешкод у користуванні майном шляхом його вселення. Відповідачі є співвласниками майна, вони не мешкають в спірному будинку, там мешкає їх матір відповідачка ОСОБА_8 , а позивач має намір проживати в цьому будинку.

Представник відповідачів адвокат Ємельяненко С.А. в судовому засіданні пояснила, що починаючи з 2015 року відповідачка ОСОБА_8 пропонувала позивачу компенсацію за його частину майна, але не змогли домовитися, родичі не можуть досягнути мирової угоди. Вважає, що позивачем не доведено, що з боку відповідачки ОСОБА_9 є перешкоди у користуванні майном. ОСОБА_10 телефонувала позивачу, але він не взяв слухавку, позивач навмисно не має бажання мирно вирішити цей спір. Вважає позов передчасним, оскільки необхідно спочатку виділити в натурі частку з майна та визначити порядок

користування земельною ділянкою. Спільне проживання там не можливе. Позивач міг отримати компенсацію, але відмовляється. Якщо не визначено порядок користування, тому не має підстав для задоволення позову і стягнення моральної шкоди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є дружиною позивача. Відповідачка ОСОБА_9 не пускає її та позивача в батьківський будинок її чоловіка, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Коли вони прийшли за документами, ОСОБА_12 сказала, що «ви тут ніхто, а я прожила тут 30 років». Останній раз чоловік приходив до будинку зі свідком місяця два тому, відповідачка не пустила, сказала, як суд вирішить. З племінниками вона не спілкувалась останнім часом. Коли відмовили 4 роки тому, то були всі присутні: і племінники, і невістка. Ніхто їм компенсацію не пропонував.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що знає позивача, працювали разом та спілкуються. В лютому місяці цього року позивач його попросив відвезти додому і по дорозі заїхали на «Ліски», де у позивача частина будинку. Коли вони під`їхали, то ОСОБА_14 вийшов із машини і став дзвонити в калитку, вийшла жінка, спитала, чого він приїхав, вони почали розмовляти за ключі. Потім всі зайшли в прихожу, а потім на кухню. Позивач просив у неї ключі, щоб потрапити в свою частину будинку, але жінка відмовила, у зв`язку з чим вони почали розмовляти на підвищених тонах. Потім зайшов син тієї жінки і вони всі розмовляли на підвищених тонах, ключі так і не дали. ОСОБА_15 там закривається на кодовий замок. Жінка відповідала, що ключі не дасть, буде все по закону, як вирішить суд.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачів, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/1988/17 від 08.08.2017 року, яке набрало законної сили 22.08.2017р., ОСОБА_5 належить на праві власності Ѕ частина житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку «А», літньої кухні «Б», сараїв «Д,В,Г», водопроводу «О», вбиральні

«Н», басейну «П», душу «Ж», воріт №1, хвіртки №2, парканів №3, №4, замощення І, а також Ѕ частина земельної ділянки загальною площею 0,0814 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:012:0346 (т. 1 а.с.8-9).

Право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №98855899 від 29.09.2017р. (т. 1 а.с.10).

Судом також встановлено, що іншими співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є:

- ОСОБА_7 , якому належить ј частка житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.03.2018р. державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Сальнік О.Ю., р.№2-173 (т.1 а.с.73-75);

- ОСОБА_7 , якому належить ј частка житлового будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.03.2018р. державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Сальнік О.Ю., р.№2-174 (т. 1 а.с.76-78).

Крім того, встановлено, що іншими співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,0814 гектарів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є:

- ОСОБА_7 , якому належить ј частка земельної ділянки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.04.2018р. державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Сальнік О.Ю., р.№2-221 (т. 1 а.с.79-81);

- ОСОБА_7 , якому належить ј частка земельної ділянки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.04.2018р. державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Сальнік О.Ю., р.№2-222 (т.1 а.с.82-84).

Також за поясненнями позивача та з адресної довідки ( т.1 а.с.27) встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована та фактично проживає відповідачка ОСОБА_8 , що відповідачами та їх представником не заперечувалось.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку визначеному законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як зазначив позивач, відповідачі перешкоджають йому у користуванні житловим будинком, які змінили усі замки та не допускають його до будинку.

У даному випадку право власності на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивач є співвласником зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, та має право користування житловим приміщенням та право проживання в ньому.

Як встановлено в судовому засіданні, незважаючи на відсутність законних правових підстав, відповідачі не допускають до нього позивача, що підтверджується наданою позивачем відповіддю з Бердянської місцевої прокуратури від 30.06.2017р., відповідно до якої ОСОБА_5 звертався до прокуратури щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_8 з приводу заволодіння нерухомим майном, а також поясненнями свідків, наданих в судовому засіданні.

Будь-яких конкретних доказів про повне або часткове спростування позовних вимог та які б свідчили про дотримання ними зазначених норм права, відповідачі суду не надали.

Тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення суд вважає обґрунтованими. При цьому, суд враховує, що оскільки порядок користування майном між співвласниками не визначений ні за їхньою згодою, ні за рішенням суду, також не виділені у натурі частки з майна, що знаходиться в спільній частковій власності, тому суд не може задовольнити позовні вимоги про вселення позивача саме в квартиру АДРЕСА_3 спірного житлового будинку.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Так, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн., посилаючись на те, що у зв`язку з неправомірними діями відповідачів він не маючи змоги користуватись майном, яке належало його матері, вимушений був звертатись до суду щодо визнання права власності в порядку спадкування, а також звертатись до правоохоронних органів щодо вселення до належного йому майна.

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав власності, передбачено також частиною третьою статті 386 ЦК України.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Оцінивши доводи позову в частині обґрунтування завданої моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_5 позбавлений можливості користуватися належним йому майном, та з урахуванням того, що суд дійшов висновку про наявність порушення відповідачами прав позивача, оскільки саме ОСОБА_7 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 чинять позивачу перешкоди у користуванні майном, суд, виходячи із засад розумності та виваженості, вважає за можливе задовольнити частково вимоги ОСОБА_5 , стягнувши солідарно з відповідачів 1500,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Отже, з урахуванням обставин справи, наданих сторонами доказів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,76,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_16 у користуванні власністю Ѕ частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його вселення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян