СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14166/20

пр. № 2/759/5183/20

14 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовними вимогами Моторно (транспортне) страхове бюро України (02002, м. Київ, а/с. 272) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами просить суд стягнути із відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 29247 грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн 00 коп.

Обґрунтовує свої позовні вимоги, тим що 22.06.2017 о 09 год. 40 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який на дату скоєння ТДП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі чого власник пошкодженого ТЗ звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування, оскільки відповідач завдану шкоду не відшкодував потерпілій особі МТСБУ було прийнято рішення про відшкодування потерпілій стороні завданої шкоди в результаті зазначеного ДТП, внаслідок чого у нього виникло право на страхове відшкодування.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2020 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 50).

Відповідачу було надано право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті, відзив на позовну заяву.

20.10.2020 на адресу суду надійшов від відповідача відзив по справі, який згідно штемпеля на конверті був направлений на адресу суду 15.10.2020, при цьому кінцевий строк подання відзиву 14.10.2020 з дня отримання копії ухвали, оскільки як вбачається із рекомендованого повідомлення дата отримання відповідачем позовної заяви з додатками «30.09.2020», при цьому відповідач не просив його поновити, а відтак відзив поданий з порушенням встановленого строку та не приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Заявлена позивачем до стягнення сума складає 29247 грн 73 коп., що за своїм розміром не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22.06.2017 близько 09 год. 40 хв. керуючи технічно справним автомобілем «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 і рухаючись в м. Києві по вул. Міська, 2-а на перехресті з вул. В. Кільцева дорога в порушення вимог п.п. 2.3б, 16.4 ПДР виїхав при сигналі світлофора, що дозволяє рух на перехрестя де утворився затор, чим створив перешкоду для автомобіля «ЗАЗ Деу» д.н.з. НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ) в результаті чого допустив зіткнення з ним і обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2017 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 16, 17).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2018 постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2017 скасовано, а матеріали справи відносно ОСОБА_1 направлено до УП ГУНП у м. Києві для проведення перевірки та доопрацювання (а.с. 18, 19).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2018 провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності щодо ДТП, яка місце 22.06.2017 о 09 год. 40 хв. (а.с. 20).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи.

Згідно ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому позивач повинен надати до суду докази, які підтверджують, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто вина ОСОБА_1 не була встановлена відносно події, яка мала місце 22.06.2017 близько 09 год. 40 хв., а відтак останнього не було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

На дату скоєння ДТП автомобіль марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 не був забезпеченим, а його власник/користувач не мав договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з Центральної бази даних МТСБУ щодо перевірки наявності договору внутрішнього страхування за параметрами транспортного засобу (а.с. 11).

ОСОБА_2 , який є власником транспортного засобу «ЗАЗ Деу» номерні знаки д.н.з. НОМЕР_2 22.06.2017 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 7) та 31.05.2018 написала заяву про відшкодування завданої шкоди (а.с. 12, 15).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку вих.№312 від 26.07.2017, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ Деу» номерні знаки д.н.з. НОМЕР_2 складає 28742 грн 11 коп. (а.с. 21-32).

Крім цього позивачем було сплачено вартість послуг з оцінки 1200 грн 00 коп. на підтвердження чого подав квитанцію №1137761 від 26.07.2017 Серія 03ААВ Форма №ПО-Д2 (а.с. 32).

Як зазначено вище на момент ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку із чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 29247 грн 73 коп. що підтверджується довідкою №1 від 28.08.2018 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, наказом №8413 від 06.09.201 та платіжним доручення №993091 від 07.09.2018 (а.с. 37, 38, 42).

На підставі вищевикладеного позивач звертався із листами від 07.09.2018 вих. №3.1-05/28417 та №43154 від 14.07.2020 до відповідача в якій просив сплатити на рахунок МТСБУ суму боргу у розмірі 29247 грн 73 коп. (а.с. 39, 40).

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З положень ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Однак позивачем не доведено його право вимоги до відповідача по справі, оскільки докази на яких ґрунтуються позовні вимоги є не достовірними, на підставі яких неможливо встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах Моторно (транспортне) страхове бюро України (02002, м. Київ, а/с. 272) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів в порядку регресу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 16.12.2020.