Справа № 544/290/20
№ 2/544/219/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 грудня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у березні 2020 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.03.2017 його мати ОСОБА_5 зателефонувала йому і повідомила, що вона впала і поламала ногу. 24.03.2017 вони із сином поїхали автомобілем в с. Топилівка Чигиринського району забрати маму та відвезли її в Черкаси в обласну лікарню, де їй був поставлений діагноз: закритий медіальний перелом шийки правого стегна та рекомендовано оперативне лікування тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу, у зв`язку з чим мама була госпіталізована до ортопедичного відділення Черкаської обласної лікарні в плановому порядку. 27.03.2017 позивач зателефонував сестрі ОСОБА_3 та сказав, що на операцію мами потрібні кошти в сумі 60 000 грн. Сестра сказала, щоб він у когось позичить, а вона десь дістане та віддасть половину коштів. 27.03.2017 матері було проведено оперативне лікування тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу. У мами ОСОБА_5 було своїх 23 000 грн, а інші кошти позивач позичив. В день операції він заплатив 43 704 грн, за ходунки 988 грн, після операції пів року у мами був період реабілітації, в період якого він придбавав ліки, призначені лікарем травматологом. В 2019 році у нього в сім`ї трапилося горе син ОСОБА_6 пошкодив кришталик лівого ока, потрібні були кошти на лікування та проведення операцій. Вони були вимушені позичати гроші. Позивач зателефонував сестрі та попросив віддати борг - половину коштів, які він витратив на лікування мами. Сестра відмовилася віддавати кошти.

Відповідач направила до суду відзив, у якому заперечувала проти позовних вимог. Зазначила, що витрачену та докладену позивачем частину коштів на лікування мами, їх мама ОСОБА_5 повернула позивачу в повному обсязі, частину коштів було повернуто за рахунок коштів за оренду земельного паю, які ОСОБА_5 забрала на два роки наперед, а решту коштів частинами мама повернула з пенсії. Ніяких рішень та дій відносно позивача, які б завдали шкоди його майну чи немайновим правам вона не вчиняла, отже ніякої шкоди позивачу не завдала. Виходячи з пояснень позивача, викладених у позовній заяві, на лікування мами він витратив 44 692 грн, з яких 23000 грн це власні кошти мами. Тобто, половина різниці коштів, які було надано позивачем становила б 10 846 грн. Звідки позивачем взято суму коштів до стягнення 25 039,50 грн не встановлено. Інших доказів понесених ним витрат на лікування мами позивач не надав. Вказує, що проживає від матері на відстані 150 км, але по мірі можливості приїжджає до матері, привозить їй продукти, прибирає, допомагає на огороді.

Відповідач зазначає, що чинним законодавством передбачений обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних дітей. Передбачено, що суд може ухвалити рішення про стягнення коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням тяжко хворих батьків, якщо дитина має достатній дохід. Проте тільки батьки мають право звернутися до суду за захистом своїх прав.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що його мати ОСОБА_5 жодної гривні за проведення їй операції позивачу не повертала, так як вона отримує мізерну пенсію. На час проведення операції її розмір становив 1500 грн. Зазначає, що вони як діти непрацездатної матері ОСОБА_5 , всі витрати на її лікування повинні нести порівну. Гроші в сумі 23 000 грн, які були у матері, вона витратила на придбання ліків, які їй були призначені після проведеної операції, про що свідчить лист-призначення, який знаходиться в історії хвороби мами. ОСОБА_5 80 років і вона потребує постійного догляду, а відповідачка відмовилася забирати її до себе. Позивач найняв жінку, яка здійснювала догляд за мамою, якій він платив гроші. Відповідачка лише в 2017 році з`явилася до матері, після того як їй зробили операцію, і один раз в 2019 році.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач пояснила, що позивач отримав всі витрачені на лікування мами кошти та ще хоче заробити на маминій біді. Він постійно тисне на неї, залякує. В зв`язку з постійним нервовим напруженням у мами погіршився стан здоров`я. У відповідачки з матір`ю добрі відносини і вона до неї ніяких претензій не має.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, визначених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивач додатково пояснив, що 23.03.2017 до нього зателефонувала мама ОСОБА_5 і повідомила, що вона впала і вивихнула ногу. Через день вона знову подзвонила і сказала, що біль в нозі не проходить і просила допомоги. 24.03.2017 вони із сином поїхали до неї та відвезли в Черкаську обласну лікарню. Там їй встановили діагноз перелом шийки стегна та рекомендували оперативне лікування. Позивач зателефонував сестрі, що потрібні кошти на операцію. Вона спочатку відмовилася, сказала, що вона бідна і не має таких коштів. Потім погодилася, що потрібно провести операцію та сказала, щоб позивач шукав гроші, вона допоможе віддати борг. У мами були свої 23 000 грн, іншу частину він позичив у знайомих. 43 000 грн він витратив на придбання суглобу, близько 1 000 грн на ходунки, 10 000 грн на благодійну допомогу лікарні, потім була реабілітація, тому прибав призначені лікарем препарати. В загальному десь було витрачено близько 60000 грн, але звісно всі чеки на придбання ліків не збереглися.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що її мама самостійна та фінансово незалежна від своїх дітей людина, вона отримує пенсію, кошти від оренди земельних паїв. Коли вона впала і поламала ногу, їй зателефонував брат і сказав, що потрібно робити мамі операцію. Всієї необхідної суми не було, тому довелося позичати кошти в двоюрідного племінника 10 тис. грн. Ще брат сказав, що 20 000 грн позичив у родичів дружини. Всього витратили на лікування, зі слів брата, 46 000 грн. Після виписки мами із лікарні, вона була біля неї 10 днів. Потім відповідач сказав, що на операцію витратив 53 000 грн і попросив допомоги. Зі свого боку вона чим могла, завжди допомагала. Відповідач їй говорив, що на операцію були витрачено його особисті кошти в сумі 6 000 грн, а з неї вимагає 25 000 грн. Борги він віддавав не своїми особистими коштами, їх повертала мама. Мамі виплатили наперед за 2 роки за оренду земельних паїв, крім того вона збирала кошти з пенсії. Люди в селі збирали гроші, частину коштів виділила сільська рада.

Третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 , у судовому засіданні з позовом не погодилася. Пояснила, що кошти, витрачені на її операцію, які позичав син, вона повертала сама. До операції в неї було 23 000 грн, які вона назбирала з пенсії, 10 000 грн отримала від орендодавця своїх земельних паїв. Потім після операції вона назбирала ще 3 000 грн з пенсії, дочка дала 1 000 грн, люди дали близько 5 000 грн. В тому ж році, в якому було проведено операцію, всі борги були повернуті. Домовленості, що дочка дасть їй гроші на операцію в них не було, оскільки вона сама була у скрутному становищі. Останні три місяці вона проживає у доньки, яка її доглядає.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача. 23.03.2017 її свекруха ОСОБА_5 впала і поламала ногу і на другий день вона зателефонувала чоловіку, щоб її відвезли в лікарню. Син та чоловік відвезли матір в Черкаську обласну лікарню, де при обстеженні в неї виявили перелом шийки стегна і рекомендували провести операційне втручання. Так як свідок працює в цій лікарні медичною сестрою, їм була надана знижка щодо вартості необхідного для заміни суглоба в сумі 43 000 грн. Проте на понеділок, в день проведення операції необхідно було мати 60 000 грн. Тоді чоловік зателефонував відповідачці та повідомив, яку суму потрібно зібрати для операції. Вона спочатку не погоджувалася, сказала, що накладення гіпсу буде достатньо. Потім погодилася, але сказала, що не зможе приїхати на операцію. Після операції догляд за свекрухою здійснювала вона, дочка навіть не зателефонувала та не поцікавилася станом матері. Відповідачка приїхала вже після виписки та була біля матері з 03 по 08 квітня. Взагалі на операцію свекрухи було витрачено близько 80 000 грн, які довелося позичати у знайомих, у родичів, а потім віддавати її чоловікові. Відповідач обіцяла, що буде віддавати половину витрачених коштів, але жодної гривні не дала.

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, представника відповідача та третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, свідка, з`ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини:

Сторони у справі є рідними братом та сестрою. Їх мати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, яка проживала одна в с. Топилівка Чигиринського району Черкаської області.

23.03.2017 ОСОБА_5 впала та зламала ногу, у зв`язку з чим позивач 24.03.2017 відвіз її в Черкаську обласну лікарню, де їй був поставлений діагноз: закритий медіальний перелом шийки правого стегна, рекомендовано оперативне лікування тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу та вона була госпіталізована до ортопедичного відділення Черкаської обласної лікарні в плановому порядку (а.с.5).

27.03.2017 ОСОБА_5 було проведено оперативне лікування (а.с.5), в зв`язку з чим 27.03.2017 були витрачені кошти в сумі 43 704 грн на придбання набору комплектуючих для ендопротезування кульшового суглобу та 988 грн на придбання ходунків (а.с.6-8). Інших доказів вартості лікування ОСОБА_5 позивач не надав.

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Таким чином, відповідно до положень ст.ст. 202, 203 СК України тільки батьки мають право звернутися за захистом своїх прав до суду.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні докази, що кошти, витрачені на лікування ОСОБА_5 , належали особисто позивачу. В платіжних документах про придбання медичного обладнання, доданих до позовної заяви, покупцем товару зазначена ОСОБА_5 . Сама ОСОБА_5 у судовому засідання спростувала ті обставини, що всі кошти на її лікування були витрачені тільки позивачем. В матеріалах справи відсутні також дані про наявність домовленості між позивачем та відповідачкою щодо умов повернення цих коштів.

При цьому, суд зазначає, що чинним законодавством визначений обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків, а також їх обов`язок брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою. Але цьому обов`язку не кореспондує право одного з дітей, який добровільно поніс такі витрати, звертатися з вимогою до інших повнолітніх дочки чи сина про відшкодування частини цих витрат. Такий позов до своїх дітей може бути пред`явлено лише непрацездатними батьками, які потребують лікування. ОСОБА_5 жодних матеріальних претензій з приводу свого лікування до дочки ОСОБА_3 не пред`являла. Відповідач не повинна нести деліктну відповідальність з приводу сплати позивачем коштів на лікування своєї матері, оскільки така відповідальність не ґрунтується на нормах закону. Даних про те, що діями відповідачки було завдано шкоду майновим інтересам позивача судом не встановлено.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог позивача, із нього на користь відповідача підлягають стягненню у відшкодування понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надання адвокатом Митнюком В.І. відповідачу ОСОБА_3 адвокатських послуг при розгляді справи в суді підтверджується, зокрема, договором про надання правничої допомоги №2020/04-04 від 04.04.2020 (а.с.41), актом примання-передачі наданих послуг від 08.05.2020 з описом робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для надання професійної правничої допомоги, з розрахунку 1800 грн. за одну годину роботи адвоката по наданню правничої допомоги ( вартість наданих послуг визначено сторонами на підставі додатку №1 до договору) (а.с.42); квитанціями від 12.05.2020, від 16.10.2020 та від 14.12.2020 про отримання адвокатом гонорару в сумі 9000 грн за надані послуги (а.с.40,103,104). При цьому, суд не бере до уваги надану відповідачем квитанцію №2020/05-12-2 від 12.05.2020 про сплату адвокату коштів за участь у судовому засіданні, оскільки 12.05.2020 адвокат Митнюк В.І. не був присутній у судовому засіданні у Пирятинському районному суді Полтавської області.

Позивач клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляв та не обґрунтував неспівмірність таких витрат, тому заявлена відповідачем сума витрат в розмірі 9 000 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.13, 81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в с. Топилівка Чигиринського району Черкаської області) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) у відшкодування судових витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2020.

Суддя - О.О.Сайко