Справа № 635/4311/20
Провадження № 2 /635/2278/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань Калягіна М.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Покотилівський ліцей «Промінь» Харківської районної ради Харківської області,

третя особа Відділ освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

третя особа директор Покотилівського ліцею «Промінь» Харківської районної ради Харківської області Хіменко Тетяна Олексіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покотилівського ліцею «Промінь» Харківської районної ради Харківської області, треті особи: Відділ освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, директор Покотилівського ліцею «Промінь» Харківської районної ради Харківської області Хіменко Тетяна Олексіївна, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Покотилівського ліцею «Промінь» Харківської районної ради Харківської області (далі Покотилівський ліцей «Промінь»), треті особи: Відділ освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, директор Покотилівського ліцею «Промінь» Хименко Т.О., яким в остаточній редакції просила скасувати наказ Покотилівського ліцею «Промінь» № 73-к від 30 червня 2020 року про її звільнення, поновити її на роботі на посаді вчителя хімії з 25 серпня 2020 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за три місця в розмірі 29135,82 гривень, стягнути моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що наказом Покотилівського ліцею «Промінь» № 73-к від 30 червня 2020 року вона була звільнена з посади вчителя хімії на підставі п.9 ч.1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою продовження трудових відносин на умовах строкового договору згідно підпункту 2 пункту 3 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту», яким установлено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком.

Позивач не погоджується із наказом про її звільнення, оскільки 25 травня 1973 року отримала науковий ступень кандидат хімічних наук, а тому упродовж всієї трудової діяльності, зокрема, з 07 січня 1985 року по 01 липня 2020 року, обіймала у Покотилівському ліцеї «Промінь» посаду науково-педагогічного працівника. Відтак, на неї як на особу, яка обіймала посаду науково-педагогічного працівника не поширюється дія підпункту 2 пункту 3 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту».

Позивач також зазначила, що 26 вересня 2011 року була звільнена з посада вчителя хімії Покотилівського ліцею «Промінь» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Звільнилася у зв`язку з призначенням їй пенсії відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». 28 вересня 2011 року знову була прийнята на роботу в Покотилівський ліцей «Промінь» на посаду вчителя хімії на умовах контракту. Отже, з нею не може бути припинений безстроковий трудовий договір, оскільки працює вона за контрактом.

Крім того, позивача було звільнено з роботи в період її перебування на самоізоляції.

За таких обставин позивач вважає наказ про її звільнення є незаконним, а тому її має бути поновлено на роботі, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодована моральна шкода за незаконне звільнення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 липня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

27 серпня 2020 року відповідачем Покотилівським ліцеєм «Промінь» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в позові відмовити з огляду на наступне. Відповідно до підпункту 2 пункту 3 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону.

Позивач зазначає, що працювала в Покотилівському ліцеї «Промінь» за умовами контракту, а тому на неї не розповсюджується дія зазначеного Закону. На доказ того, що позивач працює за контрактом, вона надала копію наказу № 797-к від 28 вересня 2011 року, в якому стоїть галочка в графі «за умовами контракту» в розділі Умови прийняття на роботу. При цьому позивач зазначає, що ніякого контракту не підписувала. Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому зазначається строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі безстрокового. Контракт укладається в письмовій формі (п.3 ст. 24 КЗпП України). Сама по собі позначка у наказі про прийняття на роботу не може змінити підписаний сторонами письмовий документі з всіма його обов`язковими умовами, в тому числі строком на який він укладався. Документи, надані до позовної заяви, свідчать, що з позивачем укладено безстрокову трудову угоду, а тому до неї вірно було застосовано норми Закону України «Про повну загальну середню освіту».

29 жовтня 2020 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - директора Покотилівського ліцею «Промінь» Хименко Т.О.

04 листопада 2020 року третьою особою директором Покотилівського ліцею «Промінь» Хименко Т.О. надані суду письмові пояснення, в яких третя особа просить в позові відмовити з наступних підстав. Звільнення позивачки відбулося у повній відповідності із вимогами підпункту 2 пункту 3 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту». Так, позивачу виплачується пенсія за віком. Ця обставина була встановлена в судовому засіданні 29 жовтня 2020 року, коли позивачка надала суду на огляд пенсійне посвідчення, де зазначено про отримання позивачем пенсії за віком. Будь-які обставини у минулому позивача щодо обіймання нею посад науково-педагогічного працівника не мають правового значення, адже Закон пов`язує обставини звільнення працівників із фактом виплати пенсії за віком, а цей факт визнаний позивачем в судовому засіданні.

Позивачка є педагогічним працівником та була звільнена з посади вчителя хімії. Щодо зауважень позивача, що вона обіймала посаду науково-педагогічного працівника, то третя особа зазначила, що Покотилівський ліцей «Промінь» - це заклад загальної середньої освіти, який не має науково-педагогічних посад, оскільки науково-педагогічна діяльність це педагогічна діяльність у вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти ІІІ-ІV рівнів акредитації, пов`язана з науковою та науково-технічної діяльністю. Позивачка зазначає, що виконувала іншу діяльність, не педагогічну, але згідно п.3 ст. 24 Закону України «Про повну загальну середню освіту» робочий час педагогічного працівника включає час, необхідний для виконання ним навчальної, виховної, методичної, організаційної роботи та іншої педагогічної діяльності, передбаченої трудовим договором та/або посадовою інструкцією. До інших видів педагогічної діяльності відносяться: класне керівництво, завідування кабінетами, обслуговування комп`ютерної техніки тощо. Відтак, ніякої іншої діяльності, окрім педагогічної, позивачка в ліцеї не виконувала. Крім того, позивачка не працювала в ліцеї за контрактом, з нею був укладений безстроковий трудовий договір. Документи, надані позивачкою до позовної заяви, свідчать про укладання безстрокової трудової угоди, а тому до неї вірно були застосовані норми Закону України «Про повну загальну середню освіту».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просили в позові відмовити.

Представник третьої особи Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації Агаркова Т.Є. в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання, в якому просила в позові ОСОБА_1 відмовити, справу розглядати за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1946 року народження, отримує пенсію за віком, що визнано останньою під час судового засідання та підтверджено наданим для огляду в судовому засіданні пенсійним посвідченням позивача.

28 березня 2011 року згідно копії наказу Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації № 797-к ОСОБА_1 на підстав її заяви була прийнята на посаду вчителя хімії Покотилівського ліцею «Промінь» на умовах контракту, про що було здійснено відповідний запис в трудовій книжці позивача за № 14.

У зазначеному наказі відсутній термін дії контракту.

Накази про продовження терміну контракту між ОСОБА_1 та Відділом освіти Харківської районної державної адміністрації після 2011 року позивачем не надані.

Крім того, згідно інформації Департаменту науки та освіти Харківської обласної державної адміністрації від 20 липня 2020 року № 01-37/х-307-03, після 2011 року відсутні накази щодо продовження терміну дії контракту між ОСОБА_1 та Відділом освіти Харківської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч.1 ст. 39-1 КЗпП України якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Відтак, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 працювала в Покотилівському ліцеї «Промінь» на посаді вчителя хімії на умовах безстрокового трудового договору.

18 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту» № 463-IX.

Згідно підпункту 2 пункту 3 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» № 463-IX набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону.

22 квітня 2020 року позивачу рекомендованим листом направлено повідомлення № 01-29/178 від 21 квітня 2020 року, в якому роз`яснено положення Закону України «Про повну загальну середню освіту» № 463-IX щодо припинення безстрокових трудових договорів з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладанням з ними трудових договорів строком на один рік, запропоновано позивачу прийняти відповідне рішення чи згодна вона продовжити трудові правовідносини з закладом освіти на займаній посаді на умовах строкового трудового договору тривалістю один рік та повідомити рішення до 30 червня 2020 року шляхом подання письмової заяви про зміну строку трудового договору з безстрокового на строковий. Роз`яснено, що у разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору позивача буде звільнено на підставі п.9 ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Як вбачається із акту про відмову отримання повідомлення, складеного 27 квітня 2020 року педагогічними працівниками Покотилівського ліцею «Промінь», ОСОБА_1 відмовилась від отримання у відділенні поштового зв`язку повідомлення № 01-29/178 від 21 квітня 2020 року. У зв`язку з чим, згідно розпорядження директора ліцею «Промінь» ОСОБА_1 , 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 була ознайомлена зі змістом повідомлення № 01-29/178 від 21 квітня 2020 року за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ).

30 червня 2020 року працівниками Покотилівського ліцею «Промінь» з метою виконання вимог Закону України «Про повну загальну середню освіту» в частині укладання строкових трудових договорів з особами, які отримують пенсію за віком, тричі пропонувалось ОСОБА_1 укласти трудовий договір строком на один рік. Проте ОСОБА_1 відмовилась надати згоду на укладання строкового трудового договору, про що працівниками Покотилівського ліцею «Промінь» буди складені відповідні акти про відмову надання згоди на укладання строкового трудового договору від 30 червня 2020 року.

Наказом Покотилівського ліцею «Промінь» від 30 червня 2020 року за № 73/к ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою продовження трудових відносин на умовах строкового договору.

За червень 2020 року ОСОБА_1 при звільненні було нараховано та виплачено педагогічне навантаження за 18 робочих днів -5684,72 гривні, надбавка за вислугу років за 18 робочих днів 1528,01 гривень, надбавка за престижність праці за 18 робочих днів 1528,01 гривні, основна щорічна відпустка -1150,00 гривень, матеріальна допомога на оздоровлення -6358,00 гривень, компенсація за невикористану відпустку (52 календарних дня)- 14950,02 гривень, а всього 31198,02 гривень.

Копію наказу № 73-к від 30 червня 2020 року «Про припинення трудового договору» направлено ОСОБА_1 на її адресу рекомендованим листом, який отриманий ОСОБА_1 14 липня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Цим же листом запропоновано ОСОБА_1 прибути до ліцею для отримання трудової книжки.

Відтак, судом встановлено, що позивач є педагогічним працівником закладу загальної середньої освіти, якій виплачується пенсія за віком, працювала в ліцеї на умовах безстрокового трудового договору та не надала згоди на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору, що є підставою для припинення з нею безстрокового трудового договору, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, підпункту 2 пункту 3 розділу 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту» № 463-IX.

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України.

Посилання позивача на те, що вона займала в Покотилівському ліцеї «Промінь» посаду науково-педагогічного працівника не відповідає вимогам закону, оскільки ліцей є закладом загальної середньої освіти, а ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» визначено, що науково-педагогічна діяльність це педагогічна діяльність в університетах, академіях, інститутах та закладах післядипломної освіти, що пов`язана з науковою та (або) науково-технічною діяльністю; науково-педагогічний працівник - це вчений, який має вищу освіту не нижче другого (магістерського) рівня, відповідно до трудового договору (контракту) в університеті, академії, інституті професійно провадить педагогічну та наукову або науково-педагогічну діяльність та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації у випадках, визначених законодавством .

Доводи позивача, що наказ 73-к від 30 червня 2020 року «Про припинення трудового договору» виданий директором ОСОБА_3 під час її відпустки спростовуються наказом відділу освіти Харківської районної державної адміністрації № 291-к від 01 липня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 перебувала у відпустці з 01 липня 2020 року по 30 липня 2020 року.

Що стосується доводів позивача про незаконність її звільнення в період перебування на самоізоляції, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Покотилівка, ОСОБА_1 перебувала на самоізоляції з 26 червня 2020 року по 09 липня 2020 року.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13 квітня 2020 року № 555-IX, самоізоляція - перебування особи, стосовно якої є обґрунтовані підстави щодо ризику інфікування або поширення нею інфекційної хвороби, у визначеному нею місці (приміщенні) з метою дотримання протиепідемічних заходів на основі зобов`язання особи.

Усі особи, які підлягать самоізоляції визначені у п. 3 Порядку проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, із змінами внесеним Постановою КМУ від 22 квітня 2020 р. № 291.

Отже, працівник, який контактував з пацієнтом з підтвердженим випадком COVID-19, крім осіб, які під час виконання службових обов`язків використовували засоби індивідуального захисту відповідно до рекомендацій щодо їх застосування або є особою, щодо яких є підозра на інфікування, або особою, які хворіють на COVID-19 в легкій формі та не потребують госпіталізації, підлягає самоізоляції.

Лікуючий лікар визначає на підставі галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я строк самоізоляції хворого на COVID-19 або особи з підозрою на інфікування COVID-19.

Строк самоізоляції становить до 14 днів.

Працівники на самоізоляції повинні звернутися за оформленням листків непрацездатності.

Разом з тим, позивач не надала суду листок непрацездатності на підтвердження тимчасової непрацездатності.

Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці відповідно до вимог чинного законодавства оформлена не була.

Як пояснила директор ліцею «Промінь», на період самоізоляції ОСОБА_1 лікарняний не оформлювався, згідно табелю обліку робочого часу період з 26 червня 2020 року по 30 червня 2020 року зазначений як відпрацьований ОСОБА_1 , останній нарахована за цей час заробітна плата.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Проте наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі.

У разі порушення гарантії ч.3 ст.40 КЗпП України негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.

Аналогічні за змістом висновки висловлені у постанові Верховного суду від 04 листопада 2020 року у справі № 389/2004/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 545/1151/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 522/3410/15-ц.

Разом з тим, з огляду на те, що позивачем не надано суду листок непрацездатності, суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача щодо перебування на лікарняному та визначити перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності для зміни дати звільнення позивача.

За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, надані сторонами докази, норми права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покотилівського ліцею «Промінь» Харківської районної ради Харківської області, треті особи: Відділ освіти Харківської районної державної адміністрації Харківської області, директор Покотилівського ліцею «Промінь» Харківської районної ради Харківської області Хіменко Тетяна Олексіївна, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя І.В. Березовська