Справа № 466/4060/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Комар С.І.

справа №466/4060/20, 2-о/466/97/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

встановив:

05.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкоємцем ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не менше 5 років.

В обґрунтування заяви зазначив, що 02 листопада 1999року ОСОБА_1 і його теща ОСОБА_3 , спільно придбати квартиру АДРЕСА_1 , що засвідчує договір купівлі-продажу.

28 січня 2020року його теща померла. Після її смерті відкрилась спадщина:1/2 вищевказаної квартири.

У першу чергу на прийняття спадщини була донька померлої (його колишня дружина) ОСОБА_2 , однак вона біля двадцяти років знаходиться за межами України і має громадянство іншої держави, тому відмовляється від її прийняття, отже, спір про право відсутній.

Для подання заяви про прийняття спадщини він звернувся до П`ятої Львівської державної нотаріальної. Але у прийнятті даної заяви йому було відмовлено на тій підставі, що він не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не склала. А факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. Тому, змушений звернутись до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою оформлення прав на нерухоме спадкове майно.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 10.06.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків (а.с.12).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 17.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.13).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 30.10.2020 було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою ОСОБА_3 . (а.с.35)

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Комар С.І. заяву підтримали, покликаючись на мотиви викладені в заяві та просили її задовольнити.

Заінтересовані особи- представник П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлена про час та місце слухання справи, на адресу суду подали заяви про слухання справи у їх відсутності (а.с.19, 23, 31).

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Комара С.І., покази свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Встановлення факту спільного проживання спадкодавця та заявника необхідне останньому для підтвердження його права на спадщину та належного її оформлення.

Судом встановлено, що 02 листопада 1999року ОСОБА_1 і його теща ОСОБА_3 , спільно придбати квартиру АДРЕСА_1 , що засвідчує договір купівлі-продажу (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що стверджуеться свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 29.01.2020. Після її смерті відкрилась спадщина:1/2 вищевказаної квартири (а.с.3).

У першу чергу на прийняття спадщини була донька померлої (колишня дружина ОСОБА_1 ) ОСОБА_2 , однак вона біля двадцяти років знаходиться за межами України і має громадянство іншої держави. На адресу суду надіслала заяву,якою підтримала заяву та просить її задовольнити,

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На момент смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 проживав разом з нею, допомагав їй по господарству, вели спільне господарство, опікувався, оскільки вона перебувала в похилому віці, часто хворіла, а тому потребувала постійного догляду і допомоги. Організацією, оплатою замовлених послуг та проведення її поховання також безпосередньо займався він.

На даний час ОСОБА_1 проживає у вищевказаній квартирі, в ній зареєстроване його місце проживання, оплачує усі витрати за житлово-комунальні послуги.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами та показаннями свідка.

Встановлення в судовому порядку факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю заявника з померлою необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після її смерті.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання,з 04 січня 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення тексту рішення апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Львова.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2020року.

Суддя В. В. Свірідова