Справа № 149/1379/20
Провадження №2/149/420/20
Номер рядка звіту 36
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2020

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Стефківського В.І., діє на підставі ордера та договору, приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 09.05.2020 внаслідок ДТП, яка відбулася за участі автомобіля "Мерседес-Бенц Віто", н.з. НОМЕР_1 , загинув син позивача ОСОБА_2 . Приймаючи до уваги те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Мерседес-Бенц Віто", н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», з посиланням на ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1187, 1201 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою, витратами та поховання та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 85014 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Ухвалою суду від 14.07.2020 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09.11.2020 представнику позивача - адвокату Стефківському Володимиру Івановичу надано можливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, а саме системи "EasyCon" (vkz.court.ua).

17.11.2020 до суду надійшов відзив на позов узагальнені доводи котрого зводяться до того, що ні позивач, ні представник позивача не звертався до відповідача із заявою про стахове відшкодування, а тому звернення з даним позовом є передчасним, оскільки позивач не вчинив жодних дій для дотримання порядку визначеного Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно страховиком не приймалося рішення про здійснення страхового відшкодування або ж невизнання права позивача на отримання страхового відшкодування, а отже, не були порушені права чи законні інтереси позивача. За таких обставин представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

27.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив узагальнені доводи котрої зводяться до того, що позивач за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених ст. 35 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", чи звернутися безпосередньо до суду про що зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові № 465/4287/15 від 11.12.2019. За таких обставин представник позивача просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 07.12.2020 прийнято відмову представника позивача - адвоката Стефківського В.І. від позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, провадження у справі в цій частині - закрито.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином.

Суд, вислухавши думку позивача та представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що близько 22:30 год. 09.05.2020 водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем "Mercedes-Benz Vito 110D", н.з. НОМЕР_1 , № кузова, рами чи шасі НОМЕР_2 , на автодорозі сполученням с. Люлинці - с. Нападівка, неподалік с. Нападівка Калинівського району Вінницької області, виїхав за межі дороги та допустив наїзд автомобілем на дерево. Внаслідок ДТП, серед інших осіб загинув на місці події пасажир даного автомобіля та син позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-14).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля "Mercedes-Benz Vito 110D", н.з. НОМЕР_1 , № кузова, рами чи шасі НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , на дату вчинення ДТП застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу № АО/1256078, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн., шкоду, заподіяну майну - 100000 грн. (а.с. 29).

Відшкодування моральної та матеріальної шкоди позивач не отримував (а.с. 15).

На поховання та спорудження надгробного пам`ятника позивачем понесено витрати у розмірі - 57145 грн (а.с. 16-27).

Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За змістом абз. 2 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX, з 1 січня мінімальна заробітна плата у 2020 році установлена у місячному розмірі - 4723 гривні.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що позивач є батьком загиблого, суд, з урахуванням встановленого п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди - 56676 грн (12*4723), кола осіб, яким належить право на одержання компенсації (мати та батько), приходить до висновку що належне до виплати позивачу страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю сина становить - 28338 грн (12*4723/2).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно абз. 18 ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" від 10.07.2003 № 1102-IV, поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

За змістом до п. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що загальна сума витрат понесених позивачем на поховання та спорудження надгробного пам`ятника становить 57145 грн (а.с. 16-23), суд, з урахуванням встановленого п. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV загального розміру відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника 56676 грн (12*4723), приходить до висновку, що належне до виплати позивачу страхове відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника становить - 56676 грн, яке підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 (справа № 465/4287/15) дійшла висновку, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

З огляду на викладене суд відхиляє викладені у відзиві на позов доводи представника відповідача про те, що звернення з даним позовом є передчасним, оскільки позивач на власний розсуд може обрати порядок та спосіб захисту своїх прав.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 1681,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 979, 1167, 1168, 1187, 1201 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 6, 22, 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 263-265, 273, 353, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування в сумі 85014 (вісімдесят п`ять тисяч чотирнадцять) грн, з яких на відшкодування: моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_2 - 28338 грн; витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника - 56676 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) на користь держави 1681 грн 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 15.12.2020

Суддя Олійник І. В.