Справа № 127/6551/20
Провадження № 2/127/1075/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Гайдамаки С.В., представника відповідача адвоката Балтака О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 03 лютого 2019 року близько 17.00 год. позивачка перебувала у закладі громадського харчування паб «Гаштет». З наміром уточнити замовлення, позивачка вирушила до барної стійки, де раптово підсковзнулась на слизькій підлозі та впала. Зазначає, що алкогольні напої та психотропні речовини не вживала. Внаслідок падіння отримала перелом правої плечової кістки зі зміщенням та доставлена до Вінницької міської лікарні швидкої медичної допомоги. Ушкодження здоров`я призвело до довготривалого лікування з оперативним втручанням, внаслідок якого ОСОБА_2 понесла значні витрати та вважає, що розмір матеріальної шкоди становить 27 884,85 грн. Власником цього закладу є ФОП ОСОБА_3 , до якого позивачка зверталася з письмовою претензією про відшкодування шкоди. Однак відповідач її не відшкодував, а тому позивачка вимушена звернутись до суду. Одночасно позивачка зазначає, що їй спричинена й моральна шкода, яка виражена у всіх аспектах, які зазначені в ч.2 ст.23 ЦК України. Розмір моральної шкоди позивачка оцінює на рівні 10000,00 грн. За наведеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 27884,85 грн матеріальної шкоди та 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди (а. с. 1-2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 26).

27 липня 2020 року представником відповідача до суду надано відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що обставини викладені в позовній заяві не в повній мірі відповідають дійсності, адже в заклад позивачка прийшла з подругою о 15.49 год., про що свідчить копія чека, а тому до моменту падіння в закладі перебувала більше години. З посиланням на зміст чека замовлення від 03 лютого 2019 року представник відповідача допускає обставину вживання позивачкою алкогольних напоїв до моменту падіння. Відповідачем не заперечуються обставини падіння позивачки в пабі на підлогу приблизно о 17.20 год. та її подальшого лікування, натомість заперечує обставину вологої та слизької підлоги, що могло стати причиною падіння. Відповідач вважає, що падіння відбулося з власної необережності позивачки, а останньою не надано доказів вини відповідача у спричиненні матеріальної та моральної шкоди. За наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути з неї понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн (а. с 67-69). Вказаний відзив з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19) прийнятий до розгляду.

Позивачка правом на подання відповіді на відзив не скористалася.

Судом задоволені клопотання сторін про виклик свідків, про що постановлена ухвала від 27 липня 2020 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу підготовчого засідання).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, а справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а. с. 82).

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі. Наголошуючи, що саме бездіяльністю відповідача їй нанесена матеріальна шкода, його працівники не забезпечили прибирання, моральна шкода виражена у моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, байдужістю відповідача та його ухилення від виплати належного відшкодування.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, вказуючи на доведеність вини відповідача. Крім того, зазначав, що надані квитанції на благодійний внесок на загальну суму 90,00 грн не свідчать про витрати на лікування, а придбаний набір імплантатів на суму 9800,00 грн не передбачено жодним призначенням лікувального закладу, оплата позивачкою комісії банку в розмірі 147,00 грн також не є шкодою, а придбані позивачкою пакет, СамбіLAV, бетадин, пластир, спирт етиловий, бинт, натрій хлорид, серветки спиртові та параплексин (на загальну суму 396,73 грн) не міститься в переліку препаратів призначених з метою лікування позивачки, про що ним також вказано у його письмових поясненнях (а. с. 84-86), а також звертав увагу, що позивач могла скористатися послугами сімейного лікаря безкоштовно.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що 03 лютого 2019 року перебував у пабі «Гаштет» з друзями, вони сиділи за столом, якраз біля місця падіння позивачки. Він бачив як позивачка підсковзнулася та впала біля бару. Свідок допоміг позивачці піднятись з підлоги та посадив за стіл, де остання очікувала приїзду швидкої допомоги. Свідок вказав, що дійсно бачив розлиту біля бару рідину на якій підсковзнулася позивачка (калюжа діаметром 20-30 см) та був обурений, що навіть після її падіння її ніхто не прибрав.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що працює у пабі «Гаштет» барменом. Відповідач є його керівником, а позивачка була відвідувачем закладу. 03 лютого 2019 року позивака разом із подругою завітали до пабу, зайняли стіл №12 та замовили порцію сухариків та по два бокали пива. Моменту падіння позивачки не бачив, а лише чув звук падіння, адже ОСОБА_2 під час падіння впала на стілець. Свідок стверджує, що підлога була сухою та вважає, що позивачка впала внаслідок того, що підсковзнулась на сухій підлозі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного.

Судом установлено, що 03 лютого 2019 року позивачка разом із своєю подругою відвідали паб « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у АДРЕСА_1 , де перебували в період часу з 15.50 до 17.25 год. За вказаний період часу останні здійснили замовлення сухариків до пива та пиво Львівське «Дункель» чотири порції по 0,5 літрів, тобто всього 2 літри. Зазначені обставини підтверджуються копією чека паб «Гаштет» від 03 лютого 2019 року (а. с. 70).

Близько 17 год. 20 хв. позивачка, рухаючись в закладі в напрямку барної стійки, впала та вдарилась плечем об стілець. Зазначена обставина не заперечується сторонами та їх представниками, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, адже суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності зазначених обставин та добровільності їх визнання.

03 лютого 2019 року позивачка ОСОБА_2 була обстежена бригадою екстреної медичної допомоги в пабі «Гаштет», їй встановлений попередній діагноз «перелом середньої третини правої плечової кістки», надана відповідна медична допомога та пацієнтка доставлена в травмпункт Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги. Зазначені обставини підтверджуються листом головного лікаря КУ «ТМО «ВОЦЕМДМК» від 04 березня 2019 року № 06/324 (а. с. 8).

Відповідно до виписки №2120 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03 лютого 2019 року, черговим травматологом ОСОБА_2 встановлений діагноз «закритий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням», проведений огляд, RO-графія, накладена фіксуюча пов`язка та рекомендовані анальгетики, таблетки фламідез, а також з`явитися до лікаря 04 лютого 2019 року (а. с. 11).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05 лютого 2019 року ТОВ «Медичний центр «Альтамедика», ОСОБА_2 в період з 04 по 05 лютого 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні, діагноз «закритий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням». Їй проведене лікування операція 04 лютого 2019 року (закрита репозиція та МОС плеча БІОС) та призначені таблетки: «найз», «серрата», «тайгерон» (а. с. 12).

04 лютого 2019 року ТОВ «Медичний центр «Альтамедика» ОСОБА_2 надані послуги з проведення лабораторних досліджень (аналізів) на загальну суму 1039,00 грн (зазначений перелік містить відмітку «Сплачено» (а. с. 17), а також послуги, що пов`язані з хірургічним втручанням на загальну суму 15 300,00 грн (репозиція переломів плеча (без вартості металоконструкцій) вартістю 9 000,00 грн, добове спостереження анестезіолога реаніматолога в палаті інтенсивної терапії вартістю 2 000,00 грн та ендотрахеальне знеболення вартістю 4 300,00 грн, зазначений перелік містить відмітку «Сплачено» (а. с. 18).

Відповідно до рахунку-фактури від 04 лютого 2019 року № 19/120 ФОП ОСОБА_6 вартість набору імплантантів для ОМС становить 9 800,00 грн. (а. с. 14). ОСОБА_2 здійснила оплату ФОП ОСОБА_6 в сумі 9 800,00 грн, що підтверджується квитанцією від 05 лютого 2019 року з призначенням платежу «оплата за товар зг. рах-фактури №19/120 від 04 лютого 2019 року» (а. с. 15).

Крім того, 07 та 18 лютого 2019 року позивачкою на рахунок ТОВ «Медичний центр «Альтамедика» здійснено оплату за перев`язку та зняття швів на загальну суму 220,00 грн (а. с. 19-20).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20 березня 2019 року, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 20 по 29 березня 2019 року у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 м. Вінниця» з діагнозом «закритий перелом середньої третини плеча справа з помірним порушенням функції правої верхньої кінцівки». Їй рекомендовані: «єуфіллін 5.0», «дексаметазон», «дексалгін на фіз. розчині», «мідостад», «діаграма», «лінгбаг», «мускомед», «нейродикловіт» (а. с. 13).

Позивачкою в підтвердження своїх витрат, пов`язаних з лікуванням в період з 05 лютого по 25 березня 2019 року надані копії фіскальних чеків на придбання ліків на загальну суму 1 295,85 грн (а. с. 22-23).

Одночасно позивачкою 05 лютого 2019 року здійснено оплату 147,00 грн на користь АТ «ОТП Банк» з призначенням платежу «комісійна винагорода за операціями прийому платежів» (а. с. 16) та благодійний внесок на користь благодійної організації «Вінницький обласний благодійний Фонд допомоги хворим» згідно квитанцій № 566799 та № 563125 на загальну суму 90,00 грн (а. с. 21).

05 березня 2019 року позивачка звернулася до відповідача з письмовою претензією про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 26 000,00 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн (а. с. 5). Зазначена претензія отримана відповідачем 06 березня 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 7).

Сторони в досудовому порядку не врегулювали вказаний спір, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ст. 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто лише за наявності винних дій або бездіяльності виникає обов`язок відшкодувати шкоду.

Згідно зі ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту вказаної норми слідує, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто, будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З наведено слідує, що для відшкодування шкоди завданої фізичній особі необхідно встановити обставини заподіяння такої майнової шкоди (розмір шкоди), неправомірність дій заподіювача шкоди та безпосередній причинний зв`язок між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди.

Сторонами в справі визнається обставина падіння ОСОБА_2 03 лютого 2019 року в пабі «Гаштет» біля барної стійки, внаслідок якого остання отримала закритий перелом правої плечової кістки зі зміщенням. Одночасно сторонами не заперечується обставина, що відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність шляхом надання послуг у пабі «Гаштет». Зазначену обставину підтвердив і свідок ОСОБА_5 повідомивши суду, що працює у пабі «Гаштет» барменом та перебуває у трудових відносинах із відповідачем.

У результаті отриманого перелому позивачка понесла витрати.

Як зазначалось, позивачкою в період з 05 лютого по 25 березня 2019 року придбано ліки та препаратів медичного призначення на загальну суму 1 295,85 грн.

Наразі суд погоджується з твердженням відповідача, що придбання ряду ліків та препаратів медичного призначення на суму 396,73 грн не визначено в переліку призначень, рекомендованих лікарями ( препарат « ОСОБА_7 » загальною вартістю 90,0 грн, «бета дин» вартістю 101,78 грн, «параплексин» вартістю 37,90 та 83,58 грн, пакет - 0,50 грн, пластир - 32,09 грн, спирт етиловий 100 мл - 28,80 грн, бинт медичний - 4,40 грн, натрій хлорид 14,82 грн, серветки спиртові 2,86 грн), а тому вказана сума не може бути врахована при визначені розміру шкоди.

Щодо твердження позивачки про необхідність таких витрат, то суд не може взяти їх до уваги, адже в силу положень ст. 82 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, суд вважає, що позивачкою доведений розмір понесених витрат 04 лютого 2019 року в сумі 1 032,00 грн, 05 лютого 2019 року 15 300,00 грн, 07 лютого 2019 року - 110,00 грн та 18 лютого 2019 року - 110,00 грн згідно переліку наданих послуг ТОВ «МЦ «Альтамедика .

Крім того, згідно виписки з медичної карти позивачки від 05 лютого 2019 року (а. с. 12), останній здійснена «закрита репозиція та МОС плеча БІОС», для проведення якої ОСОБА_2 придбаний набір імплантатів для ОМС вартістю 9 800,00 грн (а. с. 15).

Вказані витрати є витратами, понесеними в порядку підготовки та проведення операційного втручання необхідного внаслідок отриманого закритого перелому правої плечової кістки зі зміщенням.

Отже загальний розмір матеріальної шкоди становить 27 251,12 грн (899,12 + 1032,00 + 15 300,00 + 110,00 + 110,00 + 9 800,00).

Суд звертає увагу, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку з лікуванням у приватній клініці, однак враховує, що ці витрати понесенні через необхідність оперативного втручання, яке не забезпечується на рівні лікування в сімейного лікаря, на що наголошував представник відповідача, а вибір лікаря є правом кожної особи. При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не спростовано доводи позивача про необхідність оперативного втручання.

Щодо витрат в розмірі 147,00 грн з призначенням платежу «комісійна винагорода за операціями прийому платежів» згідно квитанції від 05 лютого 2019 року (а. с. 16) та на загальну суму 90,00 грн в порядку благодійного внеску згідно квитанцій №566799 та № 533125 (а. с. 24), то слід зазначити, що такі витрати здійснені не в порядку проведеного лікування та операційного втручання, а тому не є матеріальною шкодою в розумінні положень ст. 22 ЦК України.

Щодо неправомірності дій заподіювача шкоди та наявність безпосереднього причинного зв`язку між діями заподіювача шкоди та спричиненням майнової шкоди, то суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833 затверджений Порядок провадження торгівельної діяльності та правила торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів, яким визначають загальні умови провадження торговельної діяльності суб`єктами оптової торгівлі, роздрібної торгівлі, закладами ресторанного господарства, основні вимоги до торговельної мережі, мережі закладів ресторанного господарства (ресторани, кафе, кафетерії тощо) і торговельного обслуговування споживачів (покупців), які придбавають товари у підприємств, установ та організацій незалежно від організаційно-правової форми і форми власності, фізичних осіб-підприємців та іноземних юридичних осіб, що провадять підприємницьку діяльність на території України.

Відповідно до п. 32 вказаного Порядку суб`єкт господарювання повинен утримувати торговельні та складські приміщення, а також прилеглу до них територію відповідно до санітарних норм; під час продажу товарів суб`єкт господарювання зобов`язаний вжити заходів для дотримання чистоти на місці торгівлі та навколо нього.

Як стверджує позивач вона підсковзнулася біля барної стійки в пабі «Гаштет». Вказане твердження доводиться показаннями свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що 03 лютого 2019 року перед барною стійкою у пабі «Гаштет» на підлозі була наявна рідина, на якій і підковзнулась позивачка ОСОБА_2 , та після падіння позивачки її ніхто не прибрав. Суд бере до уваги, що вказані показання нічим не спростовані.

Тобто відповідачем не було забезпечено дотримання чистоти в місці здійснення своєї діяльності. При цьому суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_5 щодо сухості підлоги біля барної стійки, зважаючи, що останній перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3 .

За наведеного, суд вважає наявну вину відповідача у падінні позивачки.

Щодо позиції представника відповідача про недоведеність вини відповідача, то слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Натомість, відповідач покладає такий обов`язок саме на позивача. В той же час, доказів відсутності своєї вини суду не надав.

Разом з тим, при визначені розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд також враховує й поведінку позивачки при обставинах отримання ушкодження здоров`я 03 лютого 2019 року, а саме зміст здійсненого замовлення в пабі «Гаштет», час перебування у зазначеному закладі та необережність при пересуванні в торговому залі, а тому вважає справедливим стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 13 625,56 грн (27 251,12 : 2).

У частині вимог про стягнення моральної шкоди, розмір якої визначений позивачкою на рівні 10 000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У судовому засіданні встановлено отримання позивачкою перелому правої плечової кістки зі зміщенням, що в свою чергу безумовно призвело до фізичного болю та страждань позивачки. Завдання такої шкоди призвело до душевних страждань, особою витрачено час та кошти на відновлення здоров`я, докладала зусилля на відновлення своїх прав, а тому суд дійшов висновку, що позивачу завдана моральна шкода.

Разом з тим, визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивач визначаючись з розміром нанесеної їй моральної шкоди (10 000 грн), вказувала, що така полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Однак ні пошкодження її майна, ні приниження її честі, гідності чи ділової репутації, ні страждань, пов`язаних з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів судом не встановлено, а тому вказане не може бути враховане при визначені розміру моральної шкоди.

З огляду на встановлені судом обставини отримання позивачкою ушкоджень та поведінку сторін при цьому, характер порушення прав, глибину та тривалість моральних страждань, ступінь вини, суд вважає розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди, який забезпечить баланс між порушеним правом позивача та інтересами відповідача в розмірі 2 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;

Позивачкою заявлено дві позовних вимоги майнового характеру, а саме про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 27 884,85 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за вимоги майнового характеру в розмірі визначеному позивачкою, має бути сплачено судовий збір по 840,80 грн (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Наразі позивачка, в силу положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є особою що звільнена від сплати судового збору.

Суд враховує, що вимога про стягнення матеріальної шкоди задоволена в розмірі 13625,56 грн, а моральна в розмірі 2 500,00 грн, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір на рахунок держави в розмірі 357,88 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (42,56%).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,000 грн (а. с. 67-69). На підтвердження розміру витрат надано попередній розрахунок судових витрат з описом робіт (а. с. 71-72) та копія квитанції від 23 червня 2020 року про сплату ФОП ОСОБА_3 адвокату Балтаку О.О. 7 000,00 грн (а. с. 73).

Суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом цієї справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, а докази про їх неспівмірність відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи, що відповідач поніс витрати на отримання професійної правничої допомоги, а позовні вимоги задоволено частково (відмовлено у задоволенні вимог на суму 21 759,29 грн), з позивачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до вимог у задоволенні яких відмовлено (57,44%), тобто в розмірі 4 020,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1193, 1195 ЦК України, ст. 12, 13, 48, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 13625,56 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 2500,00 грн у відшкодування моральної шкоди

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь держави 357,88 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 4020,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ,

Повний текст рішення складений 14.12.2020.

Суддя: