Номер провадження 2/754/4623/20
Справа №754/3749/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Крутікової - Вільховченко І.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про вселення.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. та зареєстрованого 07.04.2011 в Комунальному підприємстві Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за номером 32915755 їй належить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , інша Ѕ частина квартири у відповідності до свідоцтва про право на спадщину належить на праві власності відповідачу. Незважаючи на рівність часток щодо права володіння та користування спірною квартирою, відповідач проживає в квартирі та користується нею, заперечує щодо її проживання, чинить перешкоди у користуванні кватирою, перешкоджає вселенню, не допускаючи в квартиру. Неодноразово пропонувала відповідачу різні варіанти вирішення питання щодо квартири, а саме продати, поділити кошти порівну, комусь сплатити компенсацію за належну частку або ж проживати разом в квартирі, однак відповідач на мирне врегулювання не погоджується.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2020 року прийнято справу до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач не скористався правом подання відзиву.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на неможливість спільного проживання, оскільки в даній квартирі мешкає він та його співмешканка.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. та зареєстрованого 07.04.2011 в Комунальному підприємстві Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за номером 32915755, позивачу ОСОБА_1 належить Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , інша Ѕ частина квартири у відповідності до свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Т.М. належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с.4-5)

Тобто співвласниками по Ѕ частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Незважаючи на рівність часток щодо права володіння та користування спірною квартирою, відповідач проживає в квартирі та користується нею, чинить перешкоди позивачу у користуванні належної їй частини нерухомого майна, перешкоджаючи вселенню до житлового приміщення, заперечує щодо її проживання, чинить перешкоди у користуванні кватирою, перешкоджає вселенню, не допускаючи в квартиру.

Дані обставини підтверджуються зверненням позивача до Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві, реагуванням на розгляд заяв Деснянським РУГУ МВС України в м. Києві та Національною поліцією України ГУ (а.с.8-11)

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначила, що відповідач придбав квартиру, яку на підставі договору дарування передано сину, який в подальшому помер і спадкоємцями часток квартири стали батьки померлого, які на даний час не проживають разом, при цьому і в одній квартирі проживати не можуть.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила факт чинення перешкод відповідачем у допуску до квартири.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідач чинить позивачу перешкоди у доступі до належної позивачу частини квартири та у користуванні нею, чим порушує охоронювані законом права останьої.

Отже, позивач, як власник частини квартири має право вимагати від відповідача, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись КонституцієюУкраїни,ст.ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 Повний текст рішення складено 18 грудня 2020 року.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон