Справа № 524/1763/20
Провадження №2/524/1525/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання - Яковлєвій К.В.,

за участю позивача-відповідача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача-позивача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , представника третьої особи Соколової А.В., спеціалістів - ОСОБА_26, ОСОБА_27,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро визначення місця проживання дитини, відібрання малолітньої дитини у батька та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Зазначає, що 22.08.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Просить шлюб розірвати.

Ухвалою судді від 09.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

23.04.2020 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов, у якому просить надати строк для примирення, визначивши його у шість місяців.

04.06.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій крім первісної вимоги про розірвання шлюбу, просить визначити місце проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю. Зазначає, що разом з відповідачем рівною участю виховували сина. Син часто проводив час з батьком й в погоджений між ними час ОСОБА_3 повертав його. Вона працює, характеризується позитивно. Має можливість забезпечити належні умови виховання та розвитку дитині. Вважає, що забезпечення якнайкращих інтересів дитини буде визначення місця проживання разом з матір`ю.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року надано сторонам по справі строк для примирення один місяць, тобто до 10 липня 2020 року.

Прийнято від ОСОБА_1 заяву про збільшення позовних вимог.

Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (м.Кременчук, пл.Перемоги, 2)

Зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надати письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним з батьків.

Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

13.05.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, у якому просить визначити місце проживання сина ОСОБА_5 разом з батьком. В обґрунтування позову зазначає, що з 22.08.2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початку 2019 року син проживає з ним та перебуває на його утриманні. Будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини відповідач не приймає. На даний час між ними виникають сварки з питань місця проживання дитини. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з матір`ю. Він працює, має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Проживає у належній йому на праві власності квартирі з усіма зручностями, де створені всі умови для проживання, виховання та спілкування із сином. В той час як відповідач не має достатньою постійного доходу для реального забезпечення умов проживання дитини, проживає в орендованій квартирі, де надає косметичні послуги.

Ухвалою судді від 22.07.2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі

Ухвалою суду від 29.07.2020 рокузалучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кременчуцький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (м.Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4).

Викликано для допиту в якості свідка психолога Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_7 .

Об`єднано в одне провадження цивільну справу № 524/1763/20 (2/524/1525/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з справою № 524/2808/20 (2/524/1693/20) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, присвоївши їм єдиний номер справи №524/1763/20 (2/524/1525/20).

11.08.2020 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_3 . Зазначає, що до певного часу спору щодо місця проживання дитини не було. Син ОСОБА_5 проживав разом з нею. ОСОБА_3 враховуючи його позмінний графік інколи забирав сина до себе додому у погоджений час. 30.04.2020 року ОСОБА_3 в черговий час взяв сина до себе, погодивши дату повернення дитини - 03.05.2020 року, та після цього дитину не повернув. На даний час відповідач постійно чинить перешкоди в її участі у вихованні дитини. Зверталась до Служби у справах дітей з заявою про визначення способів участі у вихованні сина. Однак, навіть після визначення її участі у вихованні ОСОБА_5 , ОСОБА_3 перешкоджає побаченням з сином. Вважає, що проживання дитини разом із батьком є недоцільним і таким, що негативно впливає на психічний розвиток дитини та буде перешкоджати її спілкуванню з сином.

01.09.2020 року позивачем-відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій крім вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю, просить відібрати малолітню дитину у батька і повернути його матері. Зазначає, що після припинення шлюбних відносин, син за спільною домовленістю проживав з нею. ОСОБА_3 безперешкодно спілкувався з сином, забирав сина до себе додому у погоджений час. Однак 30.04.2020 року ОСОБА_3 в черговий час взяв сина до себе, погодивши дату повернення дитини - 03.05.2020 року. З цього часу вона не має змоги бачитися з сином. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1158 від 14.08.2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_1 » їй встановлено для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином побачення щотижня з 09:00 год. п`ятниці до 09:00 год. понеділка з обов`язковим здійсненням матір`ю супроводу дитини з місця її перебування на побачення та повернення дитини за місцем її фактичного проживання. Натомість рішення органу опіки та піклування ОСОБА_3 не виконує. Будь-які намагання побачитися з сином, викликають у ОСОБА_5 істерику та почуття страху, оскільки дитина залякана погрозами батька.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задоволено.

Шлюб, зареєстрований 22 серпня 2019 року виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №12 - розірвано.

В іншій частині вимог розгляд справи продовжено.

Ухвалою суду від 07.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначино цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро визначення місця проживання дитини, відібрання малолітньої дитини у батька та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги про визначення місця проживання сина ОСОБА_5 разом з матір`ю, відібрання малолітньої дитини у батька і повернути його матері підтримують та просять задовольнити, У задоволенні позову ОСОБА_3 просять відмовити.

Наголошують, що виняткових обставин, за яких дитина може бути розлучена з матір`ю, не існує. Визначенння місця проживання дитини з матір`ю у більшій мірі відповідає інтересам його виховання, збереження його психологічного та фізичного здоров`я, ніж проживання разом з батьком. Стверджують, що батько перешкоджає участі у вихованні дитини та здійснює на неї психологічний тиск, настроює проти матері.

Промова захисника у судових дебатах долучена до матеріалів справи.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина ОСОБА_5 разом з батьком підтримують та просять задовольнити.

ОСОБА_3 суду пояснив, що саме він приділяє більше уваги сину, ніж матір. Має постійний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно. Син дуже прив`язаний до нього, неодноразово наголошував, що не бажає проживати разом з матір`ю. Після того як його малолітній син почав проживати разом з ним, він пішов до першого класу школи № 31, раззнайомився з новим оточенням, відвідує гуртки. Він дбає про здоров`я сина, опікується його навчанням. За таких умов вважає, що сину буде краще проживати з ним.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Соколова А.В.підтримує раніше наданий висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Зазначила, що при надані висновку орган опіки керувався принципом 6 Декларації прав дитини, відповідно до якої малолітня дитини не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю,

Представник третьої особи Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, думку представника органу опіки та піклування, спеціалістів, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, щоОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2016 року, який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 жовтня 2020 року.

У період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З листопада 2019 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 29787 від 13.09.2019 року малолітній ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації батька - ОСОБА_3 .

З травня 2020 року ОСОБА_5 постійно проживає з батьком у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де для нього створені належні матеріально-побутові умови, дитина має окрему кімнату в якій є місце для сну та навчання, шафа для одягу.

Мати дитини ОСОБА_1 надає послуги майстра манікюру, є фізичною особою-підприємцем з 14.05.2020 року, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до довідки про сукупний дохід від 05.05.2020 року № 95, виданої Приватним акціонерним товариством «Кременчуцька кондитерська фабрика «Рошен», батько дитини ОСОБА_3 займає посаду оператора лінії у виробництві харчової продукції на вказаному підприємстві. Загальна сума доходу за період жовтень 2019 р. - березень 2020 р. за винятком аліментів становить 1804551,78 грн.

Згідно виробничої характеристики, виданої Приватним акціонерним товариством «Кременчуцька кондитерська фабрика «Рошен» ОСОБА_3 за час роботи зарекомендував себе як грамотний фахівець, який вміє застосовувати знання і досвід. У колективі користується повагою. Порушень виробничої та трудової дисципліни не має.

Згідно медичних довідок на обліку у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

11.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із заявою щодо визначення їй способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 .

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1158 від 14.08.2020 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_1 » встановлено ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином побачення щотижня з 09:00 год. п`ятниці до 09:00 год. понеділка з обов`язковим здійсненням матір`ю супроводу дитини з місця її перебування на побачення та повернення дитини за місцем її фактичного проживання.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1434 від 23.09.2020 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 .

З висновку вбачається, що Службою у справах дітей встановлено, що як і в батька, так і в матері створено належні матеріально-побутові умови для проживання дитини. За інформацією Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді підстав які б перешкоджали проживанню дитини з батьком чи матір`ю, фахівцями не виявлено. Однак, орган опіки та піклування посилаючись на принцип 6 Декларації прав дитини, відповідно до якої малолітня дитини не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю, вважав за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 157 СК визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За клопотанням позивача-відповідача ОСОБА_1 судом допитані свідки:

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що працює психологом Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Зазначила, що сім`я ОСОБА_3 ОСОБА_1 їй відома, оскільки з комісією виїжджали за адресою: АДРЕСА_2 через повідомлення про психологічне насилля з боку батька по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , яке не підтвердилось. Під час спілкування дитина була спокійна та скарг на батьків не мала. Сім`я на обліку в центрі не перебуває.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суду показали, що знають ОСОБА_1 як майстра з манікюру. Мати має всі необхідні умови для проживання дитини. Підтвердили, що до кінця квітня дитина проживала разом з матір`ю, потім почала проживати разом з батьком. Після цього за місцем проживання матері дитину не бачили. Зазначили, що обоє батьків добре ставляться до сина та належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З ким з батьків хоче проживати дитина їм не казала.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що ОСОБА_5 є її племінником. Дитина проживає з батьком. Декілька разів на тиждень ОСОБА_3 привозить сина до своїх батьків, які проживають в с.Кривуші. Особисто з дитиною не спілкувалась. Також, вказала, що ОСОБА_14 приїжджала в с.Кривуші, однак побачитись з дитиною їй не давали.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що працює вихователем в дитячому садочку. Малолітній ОСОБА_5 ходив до неї в молодшу групу. Зазначила, що обоє батьків дуже відповідальні, обов`язки весь час виконували сумлінно. На даний час дитина проживає з батьком.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що є батьком ОСОБА_1 . Проживає разом зі своєю дружиною. З листопада 2019 року донька разом з внуком проживали разом з ними. До березня 2020 року дитина спілкувалася з обома батьками. На даний час донька проживає окремо у власній квартирі з усіма зручностями та хоче виховувати ОСОБА_5 , однак батько дитину не повертає.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що знає сім`ю особисто. ОСОБА_1 з дитинства, ОСОБА_3 з моменту одруження. З листопада 2019 року подружжя почало проживати окремо. З початку ОСОБА_5 проживав з матір`ю, а згодом почав проживати з батьком. Дитина ніколи не говорила, що хоче жити з кимось з батьків. Сторони мирним шляхом намагались врегулювати спір, однак згоди не дійшли.

Допитанні в судовому засіданні свідки з боку відповідача-позивача ОСОБА_3 суду показали:

Свідок ОСОБА_19 , який є братом ОСОБА_3 зазначив, що вихованням та навчанням дитини займається його батько. Повністю утримує сина. Дитина жодного разу не казала, що хоче проживати разом з матір`ю. Особисто возив дитину з батьком до лікарів. Ініціатором розлучення була ОСОБА_1 .

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 суду показали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають окремо. Дитина проживає разом з батьком та більше до нього тягнеться. Батько повністю утримує дитину, незважаючи на те, що сплачує дружині аліменти, та займається його вихованням. З ким з батьків хоче проживати дитина ї не казала.

Свідок ОСОБА_23 зазначив, що є хрещеним ОСОБА_5 . Дитина зараз проживає з батько та більше до нього тягнеться. Бажання йти до мати не виявляє. Утримує дитину повністю батько. Мати участі у вихованні дитини не приймає. ОСОБА_3 пропонував сину їхати до мати, проте той бажання не виявляв.

Свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_25 які є батьками ОСОБА_3 суду показали, що мати дитині приділяла дуже мало часу. Шлюбні відносини між сторонами припинилися близько року тому. ОСОБА_5 почав проживати з батьком добровільно, оскільки сам виявив таке бажання. Утриманням, навчанням та вихованням дитини повністю займається батько. Сам водить його до школи, на гуртки та до лікарів. Батько не перешкоджав матері у спілкуванні з дитиною. Однак дитина не виявляє бажання йти до мати, наразі спілкуються телефоном. Проти спілкуванні дитини з матір`ю не заперечують.

З показів свідків та матеріалів справи вбачається, що як в батька, так і в матері створено належні матеріально-побутові умови для перебування дитини, дитина однаково любить як батька так і матір, підстав які б перешкоджали проживанню дитини з батьком чи матір`ю, фахівцями Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не встановлено.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

08.12.2020 року у судовому засіданні у присутності представника органу опіки та піклування, запрошених спеціалістів - психологів, без присутності батьків та їх представників, опитано дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній пояснив, що він проживає разом з батьком, любить однаково обох батьків та вони дуже добре до нього ставляться. Йому подобається проживати з батьком. Приводить до школи і забирає зі школи батько. Коли дзвонить мати не дуже хоче з нею спілкуватись. Боїться, що мати його забере від батька і не поверне, але хоче щоб вони жили разом.

Спеціаліст ОСОБА_26 психолог Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у судовому засіданні зазначила, що конфліктна ситуація з приводу визначення місця проживання дитини негативно впливає на малолітнього. На думку психолога в такій ситуації у хлопчика не виникає прихильності до будь-кого з батьків. На даний момент у дитини виник більш тісний зв`язок з батьком, ніж з матір`ю. Разом з тим, відповідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Наголошує щодо необхідності змінити ставлення батьків з метою гармонійного зростання дитини.

Спеціаліст ОСОБА_27 запрошена зі сторони матері у судовому засіданні зазначила, що до судового засідання не бачила ні батьків, ні дитину. Підтвердила, що спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини негативно впливає на малолітнього. Через конфліктну ситуацію дитина зазнає емоційного і психологічного стресу.

В даних правовідносинах суд звертає увагу, що малолітній ОСОБА_5 протягом тривалого часу - з травня 2020 року проживає з батьком у звичній для нього обстановці, за місцем проживання батька навчається у першому класі загальноосвітньої школи № 31 м.Кременчука, звик до нового оточення в школі, відвідує в ній гуртки, що сприяє його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Також, за місцем проживання батька перебуває під наглядом амбулаторії, де укладена декларація з лікарем-педіатром.

Батько займається його навчанням, відводить до школи, гуртків, лікарів. З наведеного постає, що батько приймає більш активну участь у вихованні сина та має з ним більш тісний емоційний зв`язок.

Оскільки після звернення до суду ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, ОСОБА_3 13.05.2020 року звернувся до суду з позовом про визначенням місця проживання сина разом з батьком.

Натомість, мати дитини - ОСОБА_1 свою участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином забезпечила заявою до органу опіки та піклування рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1158 від 14.08.2020 року, яким встановлений графік побачень матері з дитиною. Доказів не виконання вказаного рішення, яке відповідно до ч.2 ст. 158 СК України є обов`язковим до виконання, суду не надано.

За викладених вище обставин, суд не може прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом з матір`ю з огляду на його поверхневість та відсутність в ньому належного мотивування.

Так, відповідно до пункту 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Натомість вказаний висновок, не відображає вказаної вище інформації, ґрунтується на принципі 6 Декларації прав дитини, відповідно до якої малолітня дитини не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю.

Разом з тим, у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 51 Конституції України гарантується кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною шостою статті 7 Сімейного кодексу України, передбачено рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03 грудня 2009 року).

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Визначаючи місце проживання дитини з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини - сина сторін ОСОБА_5 - збереженням звичного для нього середовища.

На підставі викладеного, суд з урахуванням обставин справи, враховуючи, що при визначенні місця проживання дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також те, що дитина вже тривалий час проживає з батьком, відвідує школу та гуртки за місцем проживання, приходить до висновку, що місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути визначено разом із батьком ОСОБА_3 , тому, що ним створено більш сприятливі умови для проживання дитини, її гармонійного психологічного розвитку і це не вплине на реалізацію матір`ю своїх прав щодо її участі у вихованні сина, яка забезпечена, обов`язковим для виконання, рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 1158 від 14.08.2020 року.

Твердження ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про те, що проживання з батьком шкодить психологічному та фізичному здоров`ю сина, батько вчиняє на нього психологічний тиск є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду не надано та суперечать показанням свідка ОСОБА_7 , яка за заявою матері виїжджала в складі комісії за місцем проживання дитини для перевірки повідомлення про психологічне насилля з боку батька по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 .

Також, суд сприймає критично доводи ОСОБА_1 , що їй чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, так як суду не надано доказів про невиконання ОСОБА_3 рішення органу опіки та піклування, яким встановлений графік побачень матері з дитиною.

Вказане, зокрема підтверджується постановою Полтавського апеляційного суду від 04.11.2020 року, якою, зокрема встановлено, що наявні у справі докази дають підстави обґрунтовано вважати, що на цей час ОСОБА_1 , мати ОСОБА_5 , не позбавлена можливості спілкуватися зі своїм сином.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання сина разом з матір`ю задоволенню не підлягають, а позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина разом з батьком, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Враховуючи, те, що місце проживання малолітнього ОСОБА_5 на підставі закону або рішення суду разом з матір`ю визначено не було, правові підстави для задоволенні позову в цій частині відсутні.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що ОСОБА_3 не наполягав на стягненні з ОСОБА_1 коштів у повернення сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160,161 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро визначення місця проживання дитини, відібрання малолітньої дитини у батька - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк