Головуючий суду 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 425/192/20
Провадження № 22-ц/810/620/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря: Пономарьової В.С.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 серпня 2020 року ухвалене судом у складі судді Мирошникової О.Ш.

за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що у 2010 році він переїхав на постійне місце проживання у м. Рубіжне та працевлаштувався в Рубіжанську центральну лікарню, де він по цей час працює.

У 1987 році ОСОБА_1 . Рубіжанським місцевим військкоматом був призваний на військові збори для ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Став інвалідом 2 групи з 70 % втрати працездатності з 2009 року йому було призначено пенсію по інвалідності в мінімальному розмірі 1034, 10 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Позивач звернувся до роботодавця, в той час це був головний лікар Рубіжанської міської лікарні та отримав довідки про заробітну плату, які були розраховані неправильно та не за формою і які пенсійний фонд не приймав для розрахунку пенсії по інвалідності ЧАЕС.

Позивач звертався у 2012, 2015 роках до Міністерства соціальної політики з приводу видачі роботодавцем довідок. По цей час роботодавець не видав позивачу довідку, яка була б чинною згідно законодавства України. Постановою Апеляційного суду Луганської області від 04 червня 2018 року по справі № 425/2552/17 зобов`язано відповідача видати довідку про роботу в зоні відчуження. Позивач отримав довідку від 03 липня 2018 року № 01-20-303, яку ПФУ не було прийнято для розрахунку пенсії і надіслано листа головному лікарю ОСОБА_2 для видачі йому у найкоротший термін довідки, що відповідає чинному законодавству України.

Позивачу здійснено перерахунок пенсії по інвалідності 2 групи зі 70 % втрати працездатності, яка склала 16380 грн. Вважає, що у зв`язку з тим, що відповідач не видавав йому довідку, йому завдано матеріальної шкоди, недонарахованої пенсії з 01.01.2012 року по 2019 рік у розмірі 1620527, 04 грн.

Позивач, зазначив, що за вісім років службової недбалості діями відповідача завдано моральної шкоди.

У зв`язку з викладеним просив суд відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 1620527,04 грн та моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області про відшкодування майнової шкодизадоволено частково.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення його заявлених вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив по за увагою, що відповідач з 2012 року не видав правильну довідку, щоб ПФУ здійснив йому перерахунок пен і тільки у 2020 році відповідач видав йому правильну довідку і ПФУ здійсни йому перерахунок пенсії.

У зв`язку з протиправним діями відповідача, скаржник недоотримав пенсію, суд не застосував ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не здійснив перевірку розрахунку, спричиненої шкоди.

Скаржник посилається на те, що суд помилково визначив моральну шкоду тільки за 10 місяців та не взяв до уваги те, що позивач з 2012 року почав звертатись до відповідача про видачу довідки та не взяв до уваги розрахунок позивача недоотриманої пенсії, який був здійснений згідно доданих до суду нормативних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає що відсутні підстави для її задоволення та зазначив, що підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відсутні. На виконання постанови Апеляційного суду Луганської області від 04 червня 2018 року у справі № 425/2552/17 позивачу була видана довідка про заробітну плату № 01-20-303 від 03 липня 2018 року, яка не була прийнята Білокуракинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області, відповідач вчиняв дії щодо надання інших довідок, які вимагало управління, що знайшло своє підтвердження у свідченнях ОСОБА_3 , яка була допитана у судовому засіданні. В суді першої інстанції не було доведено, що відповідачем своїми діями чи бездіяльністю заподіяно позивачу шкоду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. На адресу скаржника 27 жовтня, 11 листопада, 02 грудня 2020 року направлялися судові повістки. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення судові повістки були повернуті апеляційному суду з відміткою-адресат відсутній.

Відповідно доч.8 п.3 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Статтею 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Як вбачається із матеріалів справи, апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 , копію ухвали про відкриття апеляційного провадження за його скаргою скаржником отримано 19 вересня 2020 року, заяв від скаржника про зміну місця адреси до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ч.8 п.3 ст.128, ст.131 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скаржника належно повідомлено про місце та час с удового засідання і справу можливо розглянути без участі скаржника.

В судове засідання представник Комунального некомерційного підприємства «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області не з`явився про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що судом встановлено: з 19 травня 1987 року по 13 липня 1987 року позивач був призваний як військовозобов`язаний та брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), є інвалідом 2-ї групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

11 березня 2009 року позивачу була призначена пенсія по інвалідності 3 групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією аварії на Чорнобильській атомній електростанції у розмірі 1034, 10 грн.

На момент участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 працював у Рубіжанській міській лікарні.

01.01.2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі постанова КМУ № 1210), якою затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Після набрання чинності постановою КМУ № 1210 позивач неодноразово звертався до Комунальної установи «Рубіжанська центральна міська лікарня» (далі КУ «РЦМЛ») із заявами про надання довідки про заробітну плату з урахуванням положень цієї постанови.

КУ «РЦМЛ» відповідно до заяв позивача неодноразово видавала йому зазначені довідки, які відповідні управління Пенсійного фонду України не приймали у зв`язку з неправильним розрахунком заробітної плати позивача за період роботи в зоні відчуження.

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 04.06.2018 у справі № 425/2552/1 суд зобов`язав КУ «РЦМЛ» здійснити перерахунок заробітної плати та надати позивачу довідку про заробітну плату за період роботи з 21.05.1987 року по 13.07.1987 року відповідно до постанови КМУ № 1210 з урахуванням кратності оплати праці, встановленої у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні 5, ІІ 4, І 3 та тарифної ставки 180 крб.

Комунальна установа «Рубіжанська центральна міська лікарня» припинилася шляхом реорганізації (перетворення) в Комунальне некомерційне підприємство «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради Луганської області, яке є правонаступником припиненої установи

КУ «РЦМЛ» відповідно до заяв позивача надало довідки про заробітну плату від 03.07.2018 № 01-20-303, від 17.08.2018 № 01-28-362, від 06.02.2019 № 01-28-78; від 12.04.2019 № 01-28-197.

Суд встановив, що довідка від 03.07.2018 № 01-20-303, видана КУ «РЦМЛ» на виконання постанови апеляційного суду, містить розрахунок заробітної плати позивача з урахуванням кратності оплати праці, встановленої у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні 5, І 3 та тарифної ставки 180 крб, яку орган Пенсійного фонду для обчислення пенсії позивачу не прийняв.

Довідка від 17.08.2018 № 01-28-362 видана КУ «РЦМЛ» на доповнення довідки № № 01-20-303 з урахуванням зауважень Пенсійного фонду щодо розрахунку середньої заробітної плати.

Довідку від 06.02.2019 № 01-28-78 РО УПФУ Луганської області для обчислення позивачу пенсії по інвалідності не прийняло та відмовило позивачу у перерахунку пенсії, оскільки розрахунок у зазначеній довідці не відповідав первинним документам, чинному законодавству, постанові суду та постанові КМУ № 1210.

Довідка від 12.04.2020 № 01-28-197, видана КУ «РЦМЛ» з урахуванням постанови суду та зауважень Пенсійного фонду щодо розрахунку середньої зарплати та кратності, є дійсною і на її підставі Управлінням ПФ станом на 14.07.2020 позивачу проведено перерахунок пенсії.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що саме діями чи бездіяльністю відповідача заподіяно йому шкоду, не надав належних доказів спричинення йому майнової шкоди в сумі 1620527,04 грн та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині відмови у задоволенні заявлених вимог позивачу про стягнення матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

У пункті 38 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Згідно з пунктом 43 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що позивач з 19 травня 1987 року по 13 липня 1987 року перебував на навчальних зборах військовозобов`язаних та брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорія.

11 березня 2009 року УПФУ в Троїцькому районі Луганської області позивачу було призначено пенсію по інвалідності 3 групи у розмірі 1034, 10 грн довічно.

З матеріалів справи вбачається, що після набрання чинності постановою КМУ № 1210 позивач неодноразово звертався до роботодавця із заявами про надання довідки про заробітну плату з урахуванням положень цієї постанови. КУ «РЦМЛ» відповідно до заяв позивача неодноразово видавала йому зазначені довідки, які відповідні управління Пенсійного фонду України не приймали, а скаржник оскаржував дії управління Пенсійного фонду України в судовому порядку. Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

Згідно постанови Апеляційного суду Луганської області від 04.06.2018 року у справі № 425/2552/17 суд зобов`язав КУ «РЦМЛ» здійснити перерахунок заробітної плати та надати позивачу довідку про заробітну плату за період роботи з 21.05.1987 року по 13.07.1987 року відповідно до постанови КМУ № 1210 з урахуванням кратності оплати праці, встановленої у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні 5, ІІ 4, І 3 та тарифної ставки 180 крб.

Відповідачем на виконання постанови Апеляційного суду Луганської області від 04.06.2018 року позивачу була надана довідка від 03.07.2018 № 01-20-303, яка не була прийнята органами Пенсійного фонду для перерахунку пенсії. Відповідачем з урахуванням вимог органів Пенсійного фонду були надані довідки 17.08.2018 № 01-28-362, від 06.02.2019 № 01-28-78; від 12.04.2019 № 01-28-197. Згідно довідки від 12.04.2019 № 01-28-197 позивачу було здійснено перерахунок пенсії.

З огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази вбачається, що під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт несвоєчасного оформлення відповідачем документів, необхідних для перерахунку пенсії позивача, довідка від 03.07.2018 № 01-20-303 була видана на виконання судового рішення, а довідки від 06.02.2019 № 01-28-78; від 12.04.2019 № 01-28-197 були видані відповідачем на вимогу органу пенсійного фонду, до компетенції якого в силу закону належить розрахунок та призначення пенсій, а також перевірка правильності та достовірності поданих для призначення пенсії документів та саме яким фактично оспорювалась правильність та достовірність видачі відповідачем позивачу первісних довідок про заробітну плату останнього.

Під час розгляду справи не встановлено наявності вини, протиправності дій відповідача, а також причинного зв`язку між цими складовими, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відповідальності відповідача за ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.1166 ЦК України.

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем завдано позивачу моральну шкоду, у зв`язку з тривалим виконанням постанови апеляційного суду Луганської області від 04.06.2018 року та виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості суд дійшов висновку про стягнення на користь скаржника моральної шкоди у розмірі 3000, 00 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поспішно дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки як вбачається із тексту позовної заяви позивача, позивач обґрунтовував спричинення йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, які пов`язані з невидачею довідки про заробітну плату за період роботи з 21.05.1987 року по 13.07.1987 року і вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Разом з тим, відповідач рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржував, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині по довадам апеляційної скарги скаржника.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

У відповідності до ст. 375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 12 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 18 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: