Справа № 184/1968/20
Номер провадження 2/184/543/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Покров Дніпропетровської області «про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на 1/3 частку квартири», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом та просить суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 кв. м та житловою площею 28,8 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Об`єднана територіальна громада м. Покров в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, при прийнятті рішення по справі покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Заповіту на випадок своїй смерті ОСОБА_3 не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Зазначена частка квартири належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1993 року, що було видане виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь.

Інші 2/23 частки зазначеної квартири зареєстровані на праві власності на ім`я ОСОБА_1 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1993 року, що було видане виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області. Державна реєстрація права власності була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь (а.с.11).

Іншу 1/3 частку квартири позивач успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 січня 2010 року, що було видано на її ім`я Покровською (на той час Орджонікідзевською) державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. (а.с.12).

Після смерті матері позивач протягом встановленого законом строку не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Офіційне місце проживання у неї з матір`ю зареєстровано за різними адресами: ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , а позивач - за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта Серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікідзевським МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 07.02.2012 року (а.с.5).

Але фактично вважається, що ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивач заяви від відмови від спадщини не подавала.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своїй матері, виходячи з того, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з нею однією сім`єю, вела з нею спільне господарство та здійснювала догляд за нею.

Хоча на час своєї смерті ОСОБА_3 та позивач були зареєстровані за різними адресами, але фактично протягом останніх років вони проживали разом в квартирі позивача, оскільки матір за станом здоров`я та за віком потребувала постійної сторонньої допомоги, оскільки вона страждала на серцеве - судинні захворювання, а також на цукровий діабет. В 2010 році вона перенесла інсульт, після чого стан її здоров`я значно погіршився. У неї порушилася мова і не оновилася після лікування інсульту. Крім того, внаслідок перенесеного інсульту у неї була порушена функція правої руки, яка теж не оновилась. Тому матір позивача за станом здоров`я не мала можливості сама себе повністю обслуговувати і не мала можливості обходитися без постійної сторонньої допомоги. Крім того, внаслідок серцево-судинних захворювань стан здоров`я матері часто погіршувався вночі. Тому внаслідок усіх цих обставин позивач змушена була забрати її до свого місця проживання та здійснювати за нею постійний догляд. Окрім позивача, у матері більше немає близьких родичів, тому вона постійно піклувалася про неї і постійно проживала разом з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Саме такі відносини були у позивача зі своєю матір`ю до дня її смерті.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округа Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї померлої матері ОСОБА_3 . На підставі її звернення була відкрита спадкова справа за №200/2020. Однак постановою від 27.10.2019 року вказаний приватний нотаріус Бойко Л.П. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті її матері, посилаючись на ту обставину, що заява про прийняття спадщини не була нею подана протягом встановленого законом строку і не була зареєстрована разом з матір`ю за однією адресою на час відкриття спадщини, тобто немає документально підтвердження факту прийняття нею спадщини після смерті її матері (а.с.14, 15).

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до Глави 13 вказаного Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У позивача немає оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1993 року, залишилися тільки його копія. Таким чином, для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач повинна надати нотаріусу оригінал зазначеного вище свідоцтва про право на житло або його дублікат з Витягом про державну реєстрацію права власності на 1/3 частку квартири на ім`я померлої матері позивача. Однак внаслідок смерті матері, власника 1/3 частки квартири, вказані дії здійснити неможливо.

Внаслідок чого позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Факт того, що ОСОБА_1 постійно піклувалась про свою матір ОСОБА_3 і постійно проживала разом з нею однією сім`єю також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав покази, згідно яких повідомив, що вони сусіди з позивачкою. ОСОБА_6 жила разом зі своєю матір`ю до дня її смерті.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала покази, згідно яких повідомила, що вона знає ОСОБА_6 та її матір. Вони жили разом до дня смерті матері. Вона знає їх з 2010 року. На той час вони вже жили разом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала покази, згідно яких повідомила, що позивача та її матір знає давно. ОСОБА_6 жила разом зі своєю матір`ю до дня її смерті. Вона мати позивача знає добре.

Отже, у суду не виникає сумніву щодо того, що ОСОБА_1 постійно піклувалась про свою матір ОСОБА_3 і постійно проживала разом з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що позивач придбала право власності на 1/3 частку вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Зі змісту ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини має юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення її прав на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері.

Приймаючи до уваги, що позивачці в отриманні свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.328, 1216-1218, 1233-1236, 1261, 1268 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Покров Дніпропетровської області «про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності на 1/3 частку квартири» - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю на час відкриття спадщини зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 квадратних метрів та житловою площею 28,8 квадратних метрів в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2020 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш