Справа № 352/2135/20
Провадження № 2/352/948/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого- судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що його дід ОСОБА_4 був головою колгоспного двору АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги виконкому Старокривотульської сільської ради. Станом на 15.04.1991 р. на момент вступу в дію Закону України «Про власність» у даному дворі були зареєстровані та проживали крім діда, його дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , невістка ОСОБА_2 , онуки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Усі вони були власниками будинковолодіння по 1/6 частці. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями за законом першої черги належної йому частки стали батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ставши власниками будинковолодіння по 1/5 частині кожен. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід ОСОБА_4 . Спадкоємцями за законом належної йому частки стали дружина ОСОБА_5 , та онуки за правом представлення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Позивач та ОСОБА_3 від спадщини після смерті діда відмовилися, тому баба стала власником 2/5 частини. 25.01.2002 р. баба ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старокривотульської сільської ради, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла онукові ОСОБА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 баби відкрилась спадщина на належну їй 2/5 частки. Позивач є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є відповідачами у справі,на спадщину не претендують. Більше того, у 2004 році, у зв`язку із закінченням будівництва будинку АДРЕСА_2 , сторони по справі фактично добровільно проведено поділ власності на два житлові будинки, тобто позивачу відійшла 2/5 частки у спадковому будинковолодінні, а відповідачам перейшло у власність будинковолодіння по АДРЕСА_2 . Позивач прийняв спадщину після смерті баби відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що будинковолодіння є колгоспним двором, частки співвласників у якому не визначені, а також за відсутності правовстановлюючих документів, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , з підстав належності 3/5 частини на праві спільної сумісної власності та 2/5 частини у порядку спадкування за заповітом після смерті баби.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, у поданих суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартість якого на даний час складає 95104 грн. Право власності на вказане домоволодіння підтверджується відповідним записом у погосподарській книзі Старокривотульської сільської ради, який визнавався в якості акту органу влади (публічного акту), що підтверджує право власності. Однак, належний правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у господарстві були прописані і проживали ОСОБА_4 голова господарства, його дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , невістка ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Старокривотульської сільської ради (а.с.11,13). Усі вони мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями за законом першої черги належної йому 1/6 частки стали батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які стали власниками будинковолодіння по 1/5 частині кожен.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Спадкоємцями за законом належної йому частки стали дружина ОСОБА_5 , та онуки за правом представлення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . Останні від спадщини після смерті діда відмовилися, тому баба стала власником 2/5 частини будинковолодіння.

25.01.2002 р. баба ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старокривотульської сільської ради, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 позивач як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є відповідачами у справі, на спадщину претендують. А також відповідачі не претендують на свої частки у колгоспному дворі, оскільки вибули з господарства.

Вказані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що належність спадкового будинковолодіння до колгоспного двору та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляють позивача можливості оформити належне йому право на спадщину в нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на вказане будинковолодіння , з підстав належності 3/5 частини на праві спільної сумісної власності та 2/5 частини у порядку спадкування за заповітом після смерті баби.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1223, 1261, 1268, 1273 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 загальною вартістю 95104 грн., з підстав належності 3/5 (три п`ятих) частини на праві спільної сумісної власності, 2/5 (дві п`ятих) частини - у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 25.01.2002 р. секретарем Старокривотульської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 21.12.2020 р.

Суддя Р.Р.Струтинський