Дата документу 16.12.2020 Справа № 331/3343/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 331/3343/19

Провадження № 22-ц/807/3659/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі судді Світлицької В.М. від 22 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Юрія Олексійовича про скасування реєстрації права власності та поновлення реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Юрія Олексійовича про скасування реєстрації права власності та поновлення реєстрації права власності.

Позов мотивовано тим, що 14.04.2008 між ОСОБА_1 та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №08П077-ВКЛ, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 58 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 14.04.2008 між банком та позивачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № №08П077-1. Відповідно до іпотечного договору було передано в іпотеку банку нерухоме майно, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2016 році банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 в задоволенні вимог банку відмовлено, Вказане рішення ухвалою апеляційного Запорізької області від 13.07.2017 залишено без змін.

У березні 2018 року банк вдруге звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, постановою Запорізького апеляційного суду від 11.06.2019 в задоволенні вимог банку відмовлено у повному обсязі. 25.07.2019 позивачу стало відомо, що 26.06.2019 державним реєстратором виконкому Гуляйпільської міської ради Зінченко Ю. О. право власності на квартиру було перереєстровано за банком на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Позивач вважає, що дії державного реєстратора щодо перереєстрації права власності та внесення відповідного запису до державного реєстру є незаконними, оскільки основне зобов`язання позивача за кредитним договором щодо погашення заборгованості, а разом з ним і іпотека припинено 20.09.2010 року, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Крім того, банк не повідомляв про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, вимоги про виконання порушеного зобов`язання не отримане позивачем, що є порушення іпотечного договору.

Державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності за банком, не перевіривши наявність письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, її отримання та закінчення відповідного строку. Крім того, реєстрація предмету іпотеки здійснена відповідачами у спосіб, що суперечить чинному законодавству, оскільки не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, передбаченого ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», а тому підлягає скасуванню. Зазначають, що не була проведена оцінка предмета іпотеки.

Ураховуючи вищевикладене, просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Ю.О. та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 32189309 від 26.06.2019 року, щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та поновити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжявід 22 вересня 2020 року, повний текст якого складено 30 вересня 2020 року, позов задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47558808 від 01.07.2019 року, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Юрієм Олексійовичем.

Скасовано запис про право власності № 32189309 на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Юрієм Олексійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень № 47558808 від 01.07.2019.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнуто з державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Юрія Олексійовича (місцезнаходження: Запорізька обл., Гуляйпільський р-н, вул. Шевченка, 15, прим. 2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 384,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

06 листопада 2020 року до Запорізького апеляційного суду від АТ «Альфа-Банк» надійшло доповнення до апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд дійшов помилкового висновку про те, що Банком не надано повного переліку документів, необхідних для вчинення реєстраційних дій.

Укладений між сторонами ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» договір іпотеки, а саме його пункт 4.5.3 містить застереження, яким визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому ст. 37 Закону «Про іпотеку».

Наявне застереження є одним із визначених законом способів звернення стягнення на предмет іпотеки та вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином відсутні підстави вважати, що іпотекодавець не надавав згоду банку на такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Оцінка суб`єкта оціночної діяльності відсутня в переліку документів, які надаються державному реєстратору згідно порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а відтак доводи Позивача в цій частині є безпідставними. Окрім цього така оцінка була проведена банком.

АТ «Альфа-Банк» надіслав письмове повідомлення іпотекодавця про усунення порушень умов кредитного договору, однак останній відмовився від вручення. Таким чином відповідачем у повній мірі дотримано положення законодавства у цій частині.

15.12.2020 позивачем ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» - без задоволення.

У відзиві ОСОБА_1 зазначає, що постановою Запорізького апеляційного суду від 11.06.2019 в цивільній справі № 331/2385/18 було встановлено, що кредитні відносини між сторонами припинились 20 вересня 2010 року. Тобто на день реєстрації права власності на предмет іпотеки за банком, основне зобов`язання не існувало, а іпотека припинилась 20 вересня 2010 року і підстав для здійснення реєстраційних дій не було.

Позивач не отримувала від іпотекодержателя жодних вимог, передбачених ст. 35 Закону «Про іпотеку», у відповідача відсутні докази отримання ОСОБА_1 вимог банку, а останній не надавав державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В переліку документів на підставі яких було проведено реєстрацію права власності, звіт про оцінку не зазначено, що є порушенням ст. 37 закону «Про іпотеку» та п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державний реєстратор Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Ю.О. правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Ременюк Т.О. наполягала на задоволенні апеляційної скарги, з підстав викладених в ній.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федотов М.Д. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши, що рішення суду є законним та обґрунтованим, скасуванню не підлягає.

Відповідач державний реєстратор Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Ю.О. повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом отримання судової повістки 08.12.2020, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не направляв.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 08П077-ВКЛ, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 58000 доларів США зі сплатою 14,00 процентів річних та комісій.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається позичальнику на поточні потреби.

Згідно з п. 1.3. Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, кредитор укладає (п. 1.3.1) в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник та іпотекодавці передають Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить позичальнику на праві власності, заставною вартістю 369 913,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання договору еквівалентно сумі 73 250, 00 доларів США.

14.04.2008 між АТ «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 08П077-І, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрований в реєстрі за №1115. За умовами укладеного іпотечного договору (п.1.1) іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за Договором кредиту №08П077-ВКЛ від 14.04.2008 р, укладений між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Згідно з п. 1.2. іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 369 912,50 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 73 250, 00 доларів США .

Пунктом 4.1. іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно з п. 4.2. іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.5. іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

- на підставі рішення суду; або

- на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

- шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

- шляхом продажу Предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або

- шляхом організації іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2019 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 % річних на основну прострочену заборгованість за період з 15.12.2014 14.12.2017 в розмірі 3790 доларів США та 86 центів та судовий збір. В іншій частині позову відмовлено ( т.1 а.с.22-27).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11.06.2019 року, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими станом на 03 жовтня 2016 року та в частині задоволення позову про стягнення 3% річних на основну прострочену заборгованість скасовано. Провадження у справі за вимогами про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими станом на 03 жовтня 2016 року закрито; в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» 3 790,86 доларів США 3 % річних на основну прострочену заборгованість відмовлено ( т.1 а.с.28-31)

Відповідно до наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради документів реєстраційної справи на нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , в ній міститься: копія заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2019, подана банком до Державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області, та додані до неї документи, а саме: копія іпотечного договору №08П077-І від 14.04.2008, копія повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, копії поштових реєстрів із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувача ОСОБА_1 , реєстр відправки цінної кореспонденції № 343 з зазначенням отримувача ОСОБА_1 , копія чека ПАТ «Укрпошти» про відправлення листів від 21 квітня 2018 р. та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172091203 від 01.07.2019, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172092963 від 01.07.2019, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172094763 від 01.07.2019 ( т.1 а.с.165-182).

Згідно з витягом № 172094763 від 01.07.2019 до Державного реєстру внесено запис про право власності № 32189309, державний реєстратор Зінченко Ю.О. Виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради, Запорізької області, про те, що на підставі: іпотечного договору № 08П077-І №2290 від 14.04.2008 було здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку».

Частиною першою статті 35 Закону «Про іпотеку» (у редакції від 04.02.2019, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За змістом статті 36 Закону № 898-IV встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Частиною п`ятою статті 37 Закону «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту відповідних умов правочину.

Відповідно до п.61 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-ІV та статті 37 Закону України "Про іпотеку" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №306/1224/16-ц.

Як передбачено у п. 6.2. іпотечного договору 08П077-1 усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

В матеріалах реєстраційної справи наявний корінець вкладення у лист, що було направлено позивачу ОСОБА_1 , із якого вбачається, що у листи направлені позивачу було вкладено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Вказані корінці мають поштовий штемпель відділення зв`язку відправника від 21.04.2018. Реєстр відправлення цінної кореспонденції в м. Чернігові підтверджує направлення листів на адресу позивача та іпотечного майна.

Матеріали реєстраційної справи не містять підтвердження особистого вручення ОСОБА_1 повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки чи конверти вказаних цінних листів, що повернулись не врученими ОСОБА_1 з відміткою поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

На підтвердження направлення позивачу вимоги про усунення порушень представником відповідача до матеріалів справи було долучені повідомлення від ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» видані АТ «Укрсоцбанк» за вих. № 223/08 та № 224/08 щодо того що відправлення № S002820731 від 02.06.2019 та відправлення № S002820732 від 02.06.2019, направлені отримувачу ОСОБА_1 , після двох невдалих спроб вручення кур`єром, повернуті відправнику ( т.1 а.с.214).

З вказаних повідомлень неможливо встановити підстави з яких вони не були вручені та зміст направлених Службою експрес-доставки «Меркурій» відправлень за номерами S002820731 та S002820732. Досліджені повідомлення не підтверджують направлення ОСОБА_1 вимог про усунення порушень чи повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 57 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

При цьому, однією з умов договору іпотеки №08П077-І від 14.04.2008, зокрема пп.4.5.3, є те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Як правильно вказано судом першої інстанції, для проведення спірної реєстраційної дії банк мав надати державному реєстратору згідно з п. 57 Порядку №1127, в тому числі і документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. При цьому, оскільки зміст умови договору іпотеки, викладений в пп. 4.5.3 цього договору, відсилає до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в частині встановлення порядку звернення стягнення, то відповідно банком мало бути надано документ про виконання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Разом з цим, за наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради доказів вбачається, що банком не було надано державному реєстратору звіту суб`єкта оціночної діяльності про вартість предмету іпотеки, що свідчить про не дотримання в тому числі вимог п. 57 Порядку №1127 при вчиненні спірної реєстраційної дії.

На підтвердження факту проведення оцінки предмету іпотеки за адресою АДРЕСА_1 , представником АТ «Альфа-Банк» до апеляційного суду було надано висновок про вартість майна, що складено ТОВ «Бізнес Ассіст» ( т.1 а.с.258).

Як вказано у висновку, вартість об`єкту іпотеки становить 638476 гривень. Датою оцінки є 24 червня 2019 року. Водночас, як вбачається з вказаного висновку, останній складено та підписано оцінювачем ОСОБА_2 лише 04 липня 2019 року тобто після вчинення оспорюваної реєстраційної дії.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, зробив обґрунтований висновок, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття на нього права власності, інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, правильно встановлено, що оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 26 червня 2019 року) не проводилась.

Вказане узгоджується з висновком зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі 306/2053/16-ц.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскільки ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду від 22 вересня 2020 року до закінчення апеляційного розгляду цієї справи, виконання судового рішення за результатами його перегляду підлягає поновленню.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують і зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 рокув цій справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року в цій справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова