Ухвала

Іменем України

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 757/24358/19

провадження № 61-15647ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня

2019 року у складі судді Бусик О. Л. та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Савченка С. І. Верланова С. М., Мережко М. В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перт» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перт» (далі - ТОВ «Перт», товариство) звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними.

Позов мотивовано посиланням на те, що товариству на праві приватної власності належить об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення (елінг)

№ 6 площею 149,7 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 7 площею 202,5 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 8 площею 204 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 9 площею 201 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 10 площею

189,5 кв .м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01 лютого 2018 року порушено провадження у справі № 910/406/18 про банкрутство ТОВ «Перт» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Постановою Господарського суду м. Києва від 13 лютого 2018 року ТОВ «Перт» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії ОСОБА_4 . Однак, постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2018 року постанову Господарського суду м. Києва від

13 лютого 2018 року скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ «Перт» закрито.

Під час здійснення ліквідаційної процедури ТОВ «Перт» ліквідатором ОСОБА_4 виявлено договір купівлі - продажу нежитлових приміщень, укладений 28 квітня 2018 року у м. Сімферополі, відповідно до якого невідомою особою - ОСОБА_3 , який є громадянином Російської Федерації, здійснено продаж від імені ТОВ «Перт» на користь громадян Російської Федерації

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належне ТОВ «Перт» нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення (елінг) № 6 площею 149,7 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 7 площею 202,5 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 8 площею

204 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 9 площею 201 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 10 площею 189,5 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з умовами зазначеного договору купівлі - продажу нежитлових приміщень ОСОБА_3 діяв на підставі довіреності, виданої ТОВ «Перт» 20 квітня 2018 року в м. Києві та посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. Однак, ні ТОВ «Перт», ні ліквідатор ТОВ «Перт» - ОСОБА_4 не вчиняли жодних дій щодо видачі доручень для відчуження вказаних об`єктів. Крім того, таке відчуження неможливе в будь-який інший спосіб, окрім передбаченого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру нерухомості Російської Федерації зазначені об`єкти нерухомості зареєстровані на праві власності в дольовому володінні (50/50) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У зв`язку із незаконним відчуженням майна, ліквідатор ТОВ «Перт»

ОСОБА_4. звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення злочину, на підставі якої старшим слідчим Слідчого відділу Печерського Управління поліції Головного управління національної поліції

у місті Києві Синенко Є. А. (далі - СВ Печерського УП ГУ НП у місті Києві

Синенко Є. А.) розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0004288, а ТОВ «Перт» визнано потерпілим.

Відповідно до рішень ТОВ «Перт» від 18 жовтня 2018 року, посвідчених приватним нотаріусом, здійснено вихід товариства із процедури самоліквідації (припинення), скасовано рішення про припинення (ліквідацію) ТОВ «Перт», припинено повноваження/звільнено від виконання обов`язків ліквідатора ОСОБА_4 та призначено на посаду директора ТОВ «Перт»

ОСОБА_7 , який 30 листопада 2018 року встановив, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. видано шість нотаріальних довіреностей 19-20 квітня 2018 року, посвідчених від імені ТОВ «Перт», за якими повіреними є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що приватним нотаріусом Швецем Р. О. вчинені протиправні дії у вигляді підробки нотаріальних довіреностей, що спричинило незаконне заволодіння майном ТОВ «Перт», позивач просив визнати недійсними нотаріальні довіреності видані від імені ТОВ «Перт» на ім`я ОСОБА_3

та ОСОБА_1 посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О., 20 квітня 2018 року за реєстровим номерами № 2483; № 2484; №2485; № 2486; № 2487; № 2488.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року позов ТОВ «Перт» задоволено частково.

Визнано недійсними нотаріальні довіреності: реєстраційний номер: 47051588, тип документа: довіреність; строк дії довіреності:19 квітня 2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2483; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:44:43; Бланки: ННА 014911; реєстраційний номер: 47051632; тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня

2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2484; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:47:54; Бланки:

ННА 014912; реєстраційний номер: 47051709; тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня 2021 року; дата посвідчення: 19 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2485; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:52:42; Бланки: ННА 014915; реєстраційний номер: 47051747, тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня 2021 року; дата посвідчення:

19 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2486; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:55:37; Бланки: ННА 014916; реєстраційний номер: 47051818, тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня

2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2487; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 17:00:18; Бланки:

ННА 014917; реєстраційний номер: 47051913, тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня 2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2488; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 17:00:18; Бланки: ННА 014918.

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Перт» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перт» судовий збір у розмірі 11 526,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Перт» суд першої інстанції виходив з того, що ліквідатор ТОВ «Перт» - ОСОБА_4. не підписував оспорювані довіреності від 20 квітня 2018 року: № № 2483, 2484, 2485, 2486, 2487, № 2488, а отже не мав волевиявлення на вчинення зазначених правочинів, що є підставою для визнання їх недійсними. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. М., суд виходив з того, що нотаріус може бути відповідачем лише у справах щодо оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення, в інших випадках нотаріус має процесуальний статус - третя особа.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року в частині розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перт» судовий збір у розмірі 5 763,00 грн з кожного.

В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня

2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, однак допустив порушення норм процесуального права в частині розподілу судових витрат, що є підставою для зміни рішення суду в цій частині.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Печерського районного суду

м. Києва від 24 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишено без руху, надано заявнику строк до 04 грудня 2020 року для подання касаційної скарги у новій реакції із зазначенням підстав касаційного оскарження відповідно до вимог частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у новій редакції, у якій заявник просив скасувати заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Як на підставу касаційного оскарження, у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі, заявник посилається на застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Верхового Суду 19 вересня 2018 року у справі № 654/997/16-ц, від

27 січня 2020 року № 761/268/17 та від 27 травня 2020 року у справі

№ 757/76875/17-ц.

За змістом пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Перт» на праві приватної власності належить ряд об`єктів нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлове приміщення (елінг) № 6 площею 149,7 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 7 площею 202,5 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 8 площею 204 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 9 площею 201 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 10 площею 189,5 кв. м.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01 лютого 2018 року порушено провадження у справі № 910/406/18 про банкрутство ТОВ «Перт» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду м. Києва від 13 лютого 2018 року ТОВ «Перт» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії ОСОБА_4 .

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня

2018 року постанову Господарського суду м. Києва від 13 лютого 2018 року скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ «Перт» закрито.

Під час здійснення ліквідаційної процедури ТОВ «Перт» ліквідатором ОСОБА_4 виявлено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладений 28 квітня 2018 року у м. Сімферополі, відповідно до якого

ОСОБА_3 , який є громадянином Російської Федерації, здійснено продаж від імені ТОВ «Перт» на користь громадян Російської Федерації ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належне ТОВ «Перт» нерухоме майно а саме: нежитлове приміщення (елінг) № 6 площею 149,7 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 7 площею 202,5 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 8 площею 204 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 9 площею 201 кв. м.; нежитлове приміщення (елінг) № 10 площею 189,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з положеннями договору купівлі - продажу нежитлових приміщень,

ОСОБА_3 діяв на підставі довіреності, виданої ТОВ «Перт» 20 квітня 2018 року в м. Києві, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О.

На підставі заяви ліквідатора ТОВ «Перт» ОСОБА_4 старшим слідчим СВ Печерського УП ГУ НП у місті Києві Синенко Є. А. розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004288, ТОВ «Перт» визнано потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року по справі № 757/58200/18-к задоволено клопотання та надано дозвіл старшому слідчому слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві на тимчасовий доступ до речей і документів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О. з можливістю вилучення оригіналів документів: довіреність, яка зареєстрована 20 квітня 2018 році в реєстрі за № 2487 від імені ТОВ «Перт» на ім`я ОСОБА_3 та документи, які стали підставою для видачі вказаної довіреності.

04 грудня 2018 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року слідчим отримано: примірник довіреності від

20 квітня 2018 року, виданої від імені ТОВ «Перт» на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за № 2487; копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Шевченківським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві

06 березня 2008 року; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду

№ НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 .

Рішеннями ТОВ «Перт» від 18 жовтня 2018 року, посвідченими приватним нотаріусом, здійснено вихід товариства із процедури самоліквідації (припинення), скасовано рішення про припинення (ліквідацію) ТОВ «Перт», припинено повноваження/звільнено від виконання обов`язків ліквідатора ОСОБА_4 та призначено на посаду директора ТОВ «Перт» ОСОБА_7 .

30 листопада 2018 року ОСОБА_7 отримав повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей (на запит особи, щодо якої вчинено нотаріальну дію), відповідно до якого встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. видано шість нотаріальних довіреностей: посвідчених від імені ТОВ «Перт», а саме: реєстраційний номер: 47051588, тип документа: довіреність; строк дії довіреності:19 квітня 2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2483; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:44:43; Бланки: ННА 014911; реєстраційний номер: 47051632; тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня

2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2484; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:47:54; Бланки:

ННА 014912; реєстраційний номер: 47051709; тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня 2021 року; дата посвідчення: 19 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2485; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:52:42; Бланки: ННА 014915; реєстраційний номер: 47051747, тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня 2021 року; дата посвідчення:

19 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2486; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 16:55:37; Бланки: ННА 014916; реєстраційний номер: 47051818, тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня

2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2487; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 17:00:18; Бланки:

ННА 014917; реєстраційний номер: 47051913, тип документа: довіреність; строк дії довіреності: 19 квітня 2021 року; дата посвідчення: 20 квітня 2018 року; номер у реєстрі нотаріальних дій: 2488; дата та час реєстрації: 20 квітня 2018 року 17:00:18; Бланки: ННА 014918.

За вказаними довіреностями повіреними є відповідачі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації

АДРЕСА_2 ) та

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації:

АДРЕСА_3 ).

Відповідно до висновку експерта № 471-476/477-479/496-501/502-504 від

18 квітня 2019 року, рукописні записи «ОСОБА_4.» від імені ліквідатора ТОВ «Перт» ОСОБА_4 у графах «Ліквідатор» у довіреностях від 20 квітня 2018 року: № № 2483, 2484, 2485, 2486, 2487, № 2488 виконані не ОСОБА_4 .

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (частина перша статті 246 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Наведене узгоджується із висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 682/179/17-ц щодо правильного застосування норм матеріального права у справах про оспорення односторонніх правочинів.

Установивши, що рукописні записи « ОСОБА_4 » від імені ліквідатора ТОВ «Перт» ОСОБА_4 у графах «Ліквідатор» у довіреностях від 20 квітня 2018 року: № № 2483, 2484, 2485, 2486, 2487, № 2488 виконані не ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність волевиявлення учасника правочину на його вчинення, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про визнання оспорюваних довіреностей недійсними відповідно до загальних норм цивільного законодавства, а обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням пункту 2 частини першої статті 16 ЦК України.

Перевіривши наведені заявником підстави для відкриття касаційного провадження, зокрема, посилання не те, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верхового Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 654/997/16-ц, від 27 січня 2020 року у справі

№ 761/268/17 та від 27 травня 2020 року у справі № 757/76875/17-ц, Верховний Суд вважає їх необгрунтованими.

Так у постанові від 19 вересня 2018 року (справа № 654/997/16-ц), Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Предметом спору у цій справі були вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння (залізобетонних плит огорожі) у особи, яка не є власником земельної ділянки, на якій знаходиться спірне майно.

У справі № 761/26815/17 предметом спору були вимоги про скасування рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. У постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року викладено правовий висновок про те, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У справі № 757/76875/17-ц предметом спору були вимоги стягнення грошових коштів переданих на підтвердження зобов`язання з укладення у майбутньому договорів купівлі - продажу земельних ділянок. Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року виклав правовий висновок про те, що правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

У вказаній справі, Верховний Суд також,зазначив, що системний аналіз положень частини першої статті 215 ЦК України, частини першої статті 216 ЦК України, статей: 6, 627, 1 000 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що договір доручення має укладатися відповідно до вимог ЦК України та інших норм матеріального права. Укладення договору передбачає вчинення сторонами взаємних дій по розробці та узгодженню умов договору. За визначенням статті 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Аналізуючи наведене, доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у зв`язку із неврахуванням правових висновків Верховного Суду викладених у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 654/997/16-ц, від 27 січня 2020 року у справі № 761/268/17 та від

27 травня 2020 року у справі № 757/76875/17-ц, оскільки зазначені висновки висловлені з урахуванням інших встановлених судами фактичних обставин справ.

Посилання на інші підстави для відкриття касаційного провадження передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, касаційна скарга не містить.

В силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд зобов`язаний перевіряти наявність підстав для відкриття касаційного провадження, зазначених у касаційній скарзі, оскільки перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня

2008 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права, щодо визнання довіреностей недійсними, що узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 19 листопада

2019 року у справі № 682/179/17-ц., що свідчить про необгрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перт» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак