Справа № 326/645/20
Провадження № 2/326/217/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку заочного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 9 669,83 грн. за кредитним договором № б/н від 16.12.2011 та судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.12.2011 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 09.05.2014 по 09.11.2014. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 28.01.2019 позивачем була направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори. 03.04.2019 отримано відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30.08.2019 до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.12.2011 становить 9 669,83 грн., яка складається з 8 892,73 грн. - заборгованості за кредитом та з 777,10 грн. заборгованості за відсотками.

Представник позивача належно повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_1 належно повідомлена про розгляд справи (а.с.76,81,121,124,153) в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу.

Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного.

16.12.2011 між Банком та ОСОБА_2 укладено договір № б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі 10 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8).

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36).

Згідно розрахунків позивача заборгованість за договором № б/н від 16.12.2011, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_2 , станом на час смерті ОСОБА_2 становить 9 669,83 грн., яка складається з: 8 892,73 грн. заборгованості за кредитом, 777,10 грн. заборгованості за відсотками (а.с.5-7).

В матеріалах справи міститься: довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 (а.с.91); довідка про надання кредитної картки, в якій відображено номер картки, термін її дії та дата відкриття рахунків на ОСОБА_2 (а.с.92); виписка по рахункам ОСОБА_2 за період з 16.12.2011 по 10.01.2020 (а.с.64-67).

28 січня 2019 року позивачем було направлено до Приморської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 27.12.2018 вих. № SAMDN4870 в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.37,38).

На вказану претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь Приморської державної нотаріальної контори, в якій зазначено, що претензія від 27.12.2018 за № SAMDN4870 була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації вхідної кореспонденції за № 33/02-14 та додана до вже заведеної спадкової справи № 92/2017 (а.с.39).

30 серпня 2019 року позивачем було направлено лист-претензію від 22.08.2019 вих. №SAMDN4870 на адресу ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості в розмірі 9 669,83 грн. за кредитним договором № б/н від 16.12.2011, як спадкоємця після померлого ОСОБА_2 (а.с.40,41-43). Відомостей щодо отримання відповідачкою зазначеної претензії позивачем суду не надано.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України).

Також статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Звертаючись із позовом до дочки померлого боржника ОСОБА_1 , позивач мав довести, що спадкодавцю належить будь яке рухоме чи не рухоме майно, вартість отриманого спадкоємцями майна та що спадкоємцем всього майна боржника є саме відповідачка.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 62350352 від 05.11.2020, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена Приморською державною нотаріальною конторою 14.06.2017 номер у нотаріуса 92/2017, номер у спадковому реєстрі 60791370 (а.с.136).

Згідно копії спадкової справи № 92/2017, наданої Приморською державною нотаріальною конторою, свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого Приморською державною нотаріальною конторою не видавались (а.с.137-144).

Згідно довідки № 05-14/1826 від 07.09.2020, наданої Приморською міською радою Приморського району Запорізької області, за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Морська, буд. 38, значиться зареєстрованою з 26.05.2011 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.114), за даною адресою проживав позичальник ОСОБА_2 .

Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про знаходження у власності ОСОБА_2 нерухомого майна відсутні, (а.с.146-147).

Згідно інформації від 12.11.2020 № 31/8-2115, наданої РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області, згідно бази даних підсистеми НАІС «Єдиного державного реєстру транспортних засобів» МВС України, станом на 09.05.2014 та 09.11.2020 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , транспортні засоби не зареєстровані (а.с.148).

Згідно інформації від 25.11.2020 № 9-8-0.33-1805/112-20, наданої Відділом у Приморському районні Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, станом на 31.12.2012 згідно книг записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди на землю по Приморському району Запорізької області відсутні записи реєстрації земельних ділянок за ОСОБА_2 (а.с.151).

Згідно інформації № 435 від 01.12.2020, наданої Приморським комунальним підприємством технічної інвентаризації Приморської районної ради Запорізької області, станом на 31.12.2012 будь-яке право власності на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не зареєстровано. Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 (ціла частка) на підставі договору дарування від 05.12.2003 та договору купівлі-продажу від 29.10.1986 (а.с.152).

Позивачем не надано та в судовому засіданні не встановлено доказів у підтвердження того, що спадкодавцю ОСОБА_2 , який є боржником за кредитним договором, належало будь яке рухоме чи не рухоме майно, що спадкоємцем всього майна боржника є саме відповідачка, що вона отримала після смерті батька у спадщину майно, вартість якого дозволяє задовольнити вимоги кредитора повністю або частково.

Таким чином, незважаючи на реєстрацію ОСОБА_1 за місцем реєстрації спадкодавця і відсутності її відмови від спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_2 , відповідачка не отримувала від померлого батька майно у спадщину і як наслідок не набула обов`язку задовольнити вимоги кредитора.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач в позові, як на підставу для його задоволення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і у їх задоволенні необхідно відмовити.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.ст. 1218, 1241, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 268, 272, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Оскаржити рішення позивач може до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати до Приморського районного суду Запорізької області протягом 30 днів, з дня його підписання.

Суддя: Д.О. Каряка

Згідно з оригіналом: суддя Д.О. Каряка

11.12.20