Справа № 203/1079/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника Дніпропетровської обласної ради про відстрочку виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у цивільній справі №203/1079/20, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява представника Дніпропетровської обласної ради про відстрочку виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.11.2020 року. В обгрунтування заяви зазначено, що вказаним рішенням ОСОБА_1 було поновлено на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради. Відповідно до строкового трудового договору ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради. Згідно зі статутами Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради та Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради останні є самостійними юридичними особами та не несуть відповідальність за зобов`язаннями один одного. Станом на 18.03.2020 року згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2019 року №169-КП на посаду в.о.директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради призначено ОСОБА_4 . Тобто станом на 18.03.2020 року посада директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради була зайнята зазначеною особою. Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради було припинено 31.08.2020 року. ОСОБА_1 до свого звільнення займав посаду директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради, а не Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради. Вказані обставини, положення ст.ст.40,240-1 КЗпП України та той факт, що для виконання судового рішення обов`язковою умовою є звільнення з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради, що призведе до порушення трудових прав ОСОБА_5 , що істотно ускладнює та робить неможливим виконання рішення суду. Тобто Дніпропетровська міська рада не може самостійно визначити спосіб виконання у добровільному порядку зазначеного рішення з одночасним забезпеченням дотримання законних прав та інтересів ОСОБА_4 . Прийняття рішення про призначення (поновлення) ОСОБА_1 на посаду директора комунального закладу відноситься до компетенції сесії обласної ради. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив відстрочити виконання рішення суду у справі №203/1079/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради до встановлення судом способу виконання цього рішення за заявою державного виконавця чи стягувача.

В судовому засіданні представник Дніпропетровської обласної ради підтримав подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Позивач та його представник проти задоволення заяви заперечували.

Треті особи явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши доводи поданої заяви, заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити с посіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну с пособу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни с пособу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини від повідача у виникненні с пору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну с пособу та порядку його виконання або відмову у вчиненні від повідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Частиною 1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Виходячи з аналізу зазначених норм підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З матеріалів цивільної справи №203/1079/20 вбачається, що 03.02.2020 року між Дніпропетровської обласною радою в особі голови обласної ради Олійника С.В. та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір №306-2, згідно якого останнього було призначено на посаду директора Комунального закладку «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» на термін з 03.02.2020 року по 03.02.2023 року.

Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради №25-КП від 16.03.2020 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади 17.03.2020 року відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України.

Рішенням суду від 12.11.2020 року у зазначеній вище цивільній справі суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 , скасував розпорядження №25-КП від 16.03.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради та поновив останнього на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18.03.2020 року. Також судом було допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради з 18.03.2020 року.

Перевіряючи доводи представника відповідача, викладені в заяві про відстрочку виконання рішення суду від 12.11.2020 року, суд враховує, що під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, після звільнення позивача з посади директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» та на момент розгляду позову про поновлення на цій посаді, зазначений вище комунальний заклад було припинено як юридичну особу, про що 31.08.2020 року було внесено відповідний запис про припинення.

Поряд з цим, таке припинення відбулось не в зв`язку з ліквідацією, а внаслідок реорганізації та утворення правонаступника Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради».

В зв`язку з цим, врахувавши положення ч.4 ст.36 КЗпП України, ст.ст.104,106,107 ЦК України, а також той факт, що ОСОБА_1 згідно строкового трудового договору від 03.02.2020 року №306-2 призначався на посаду на строк до 03.02.2023 року та останній не сплив, з огляду на те, що внаслідок реорганізації Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради» було перетворено в Комунальний заклад «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», суд прийшов до висновку про необхідність поновлення позивача на посаді директора саме у Комунальному закладі «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», що є правонаступником Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №1» Дніпропетровської обласної ради», з 18.03.2020 року, оскільки день звільнення 17.03.2020 року вважається останнім робочим днем.

З огляду на це, суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на положення ст.240-1 КЗпП України, оскільки остання врегульовує питання прийняття рішень органом, що розглядає трудові спори, у разі неможливості поновлення працівника на роботі внаслідок припинення діяльності підприємства, установи, організації без правонаступництва.

В разі наявності правонаступника відповідне питання вирішується з урахуванням положень ч.4 ст.36 КЗпП України, приписи якої і було враховано судом при ухваленні рішення.

З приводу того, що на дату 18.03.2020 року, з якої позивача було поновлено на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради», в.о.директора вказаного закладу було призначено іншу особу ОСОБА_4 , суд враховує, що такої посади, як виконуючий обов`язки директора юридичної особи не існує та тимчасове виконання обов`язків керівника юридичної особи, що ухвалюється власником юридичної особи, має тимчасовий характер.

Відповідно до положень п.6 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

При цьому, звільнення з підстав, зазначених у п.6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, питання поновлення на роботі працівника на посаді, на яку після його звільнення призначено іншу особу також врегульовано нормами КЗпП України.

Порядок виконання рішення про поновлення на роботі врегульовано ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст.63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, заява представника відповідача про відстрочку виконання рішення суду у справі №203/1079/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат №2» Дніпропетровської обласної ради до встановлення судом способу виконання цього рішення за заявою державного виконавця чи стягувача, на думку суду є безпідставною та відсутні передбачені ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.435 ЦПК України обставин для відстрочки виконання рішення суду.

В зв`язку з чим, в задоволенні відповідної заяви слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,10-13,76-81,223,258-260,435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Дніпропетровської обласної ради про відстрочку виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року у цивільній справі №203/1079/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили моменту проголошення та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак