Справа № 747/504/20
Провадження № 2/747/152/20
РІШЕННЯ

іменем України

14.12.2020 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача Селецького О.А.

представників відповідачів Грибовода В.В. , Котляревського С.О. , Шкляєва К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Талалаївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович про зняття арешту з майна, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Юрієм Михайловичем згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 року у ЗВП № 62669652, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів та третьої особи про зняття арешту з майна, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 року у ЗВП № 62669652.

В обґрунтування позову зазначається, що у провадженні приватного виконавця Приходька Ю.М. знаходиться зведене виконавче провадження № 62669652 про примусове виконання виконавчих листів, виданих Харківським апеляційним судом 04.11.2019 та Талалаївським районним судом 11.01.2020 року про стягнення з ОСОБА_6 3 208 805, 69 грн заборгованості, 1500, 00 грн витрат по оплаті третейського збору, 480, 25 судового збору на користь АТ «МЕГАБАНК» та 630 193, 00 доларів США заборгованості, 9 605, 00 грн судового збору на користь ОСОБА_7 . 02.11.2020 ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 про те, що згідно Постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 у ЗВП № 62669652 приватного виконавця Приходька Ю.М. для забезпечення реального виконання виконавчих документів було описано та накладено арешт на майно - конструктивні елементи споруди ангару критого, які складаються з цегляних стін, дерев`яні конструкції перекриття, шиферна покрівля, дерев`яні ворота, частина торцевих стін шиферна; та на конструктивні елементи споруди корівника, які складаються з стін цегляних та збірних залізобетонних, залізобетонні плити перекриття по залізобетонним балкам, які встановлені на залізобетонних колонах, які належать боржнику ОСОБА_6 , так як згідно відповіді голови комісії з організації вирішення майнових питань колишнього КСП «Жовтень» Касяненко О.М. від 05.08.2020, наданої приватному виконавцю Приходьку Ю.М. , зазначене майно було продано ОСОБА_6 . Проте це не відповідає дійсності, так як на сьогодні власником майна є позивач ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.06.2018 та актом прийому-передачі від 01.06.2018, укладених між ним та ОСОБА_6 . Так, договором купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від 01.06.2018 передбачено, що Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором, передати у власність Покупцю майно - в цілому усі будівельні матеріали у конструктивних елементах колишнього корівника у с. Поповичка, в тому числі зовнішні та внутрішні стіни цегляні та залізобетонні, горищне перекриття залізобетонне; в цілому усі будівельні матеріали у конструктивних елементах колишнього ангару критого у с. Поповичка, в тому числі зовнішні стіни цегляні та шиферні, горище перекриття дерев`яне, дах шиферний, двері дерев`яні, площадка асфальтна (товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість. Згідно акту прийому-передачі від 01.06.2018 до договору купівлі-продажу продавець передав, а покупець прийняв відповідно до договору товар. Таким чином, позивач ОСОБА_5 з 01.06.2018 є власником арештованого приватним виконавцем майна. На зазначене майно не може бути звернене стягнення у межах зведеного виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_5 не є боржником у цьому виконавчому провадженні. Тому позивач ОСОБА_5 просить суд зняти арешт з його майна, що накладений при ват ним виконавцем Приходьком Ю.М. згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 у ЗВП № 62669652.

Відповідач ОСОБА_6 позов до нього визнав, вважає позов до нього обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивач є власником майна, на яке при ват ним виконавцем накладено арешт 09.09.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 62669652. Право власності позивача підтверджується договором купівлі-продажу від 01.06.2020 та актом прийому-передачі до даного договору, укладеним між відповідачем ОСОБА_6 та позивачем. Про накладення арешту на належне позивачу майно приватним виконавцем відповідач повідомив позивача в телефонному режимі лише 02.11.2020, так як вийти з ним на зв`язок вдалося не зразу. За взаємною згодою сторін розрахунок за товар згідно договору купівлі-продажу від 01.06.2018 відбувся шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог згідно Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.06.2018, договором безвідсоткової грошової позики, що підлягає поверненню від 20.03.2018, розпискою від 20.03.2018. тому позивач ОСОБА_5 є власником арештованого приватним виконавцем Приходьком Ю.М. майна, а на належне позивачу майно не може бути звернене стягнення у зведеному виконавчому провадженні, оскільки він не є боржником у цьому виконавчому провадженні.

Інші відповідачі справи своїм правом на надання відзиву у встановлений судом строк не скористались.

Третя особа - приватний виконавець Приходько Ю.М. - згідно наданого до суду пояснення вважає позов безпідставним. У його провадженні перебуває зведене виконавче провадження № 62669652 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 04.11.2019 року Харківським апеляційним судом 11.01.2020 року Талалаївським районним судом про стягнення з ОСОБА_6 3 208 805, 69 грн заборгованості, 1500, 00 грн витрат по оплаті третейського збору, 480, 25 судового збору на користь АТ «МЕГАБАНК» та 630 193, 00 доларів США заборгованості, 9 605, 00 грн судового збору на користь ОСОБА_7 . Згідно відповіді голови комісії з організації вирішення майнових питань колишнього КСП «Жовтень» Касяненко О.М. від 05.08.2020 майно, а саме - ангар критий та корівник були продані ОСОБА_6 09.09.2020 по ЗВП 62669652 приватним виконавцем Приходьком Ю.П. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме - конструктивні елементи споруди ангару критого, які складаються з цегляних стін, дерев`яні конструкції перекриття, шиферна покрівля, дерев`яні ворота, частина торцевих стін шиферна; та на конструктивні елементи споруди корівника, які складаються з стін цегляних та збірних залізобетонних, залізобетонні плити перекриття по залізобетонним балкам, які встановлені на залізобетонних колонах. Дана постанова була направлена боржнику рекомендованим листом зі зворотним повідомленням 10.09.2020 та була отримана 16.09.2020, що підтверджується зворотним повідомленням. Боржником не було повідомлено, що майно ним було продано ОСОБА_5 , копій договору купівлі-продажу та акту прийому передачі не надавалися. Постанова про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 ним не оскаржувалась. 21.09.2020 по ЗВП 62669652 при ватним виконавцем Приходьком Ю.П. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Дана постанова направлена боржнику рекомендованим листом 21.09.2020. Приватним виконавцем Приходьком Ю.П. при примусовому виконанні даного зведеного виконавчого провадження 09.10.2020 від суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_10 » отримано звіт про оцінку майна боржника ОСОБА_6 . Повідомлення про оцінку майна боржника було направлено боржнику рекомендованим листом 09.10.2020 та отримано боржником 02.10.2020. Боржник не повідомив виконавця про те, що майно ним було продано ОСОБА_5 , копій договору купівлі продажу та акту при йому передачі не надавалися. 13.10.2020 приватним виконавцем було подано заявки на реалізацію описаного майна боржника. За лотом № 448019 проведено торги з реалізації майна боржника - конструктивних елементів споруди ангару критого, за лотом № 448021 проведено торги з реалізації майна боржника - конструктивних елементів споруди корівника. Переможцем торгів по даним лотам визначено ОСОБА_11 , який являється сином боржника. Враховуючи той факт, що боржником ОСОБА_6 постанова про арешт майна боржника була отримана 16.09.2020, повідомлення про оцінку майна 10.10.2020, у приватного виконавця виникає сумнів, що дана інформація не повідомлялась позивачу протягом двох з половиною місяців. Викликає підозру і той факт, що син боржника ОСОБА_6 з великою вірогідністю знаючи, що дане майно не належить його батькові, приймав участь в електронних торгах. Тому приватний виконавець просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні по справі представник позивача адвокат Селецький О.А. позов підтримав і просив задовольнити, оскільки майно, на яке приватним виконавцем накладено арешт, фактично належить на праві власності позивачу ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу від 01 червня 2018 року та акту прийому-передачі. Перехід права власності до позивача фактично відбувся в момент передачі майна. Тобто на майно, яке належить позивачу, не може бути звернуто стягнення, оскільки позивач не є боржником у виконавчому провадженні. Крім того, він набув права власності на майно ще до відкриття виконавчого провадження.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Грибовод В.В. в судовому засіданні позов визнав, дійсно, позивач набув право власності на підставі договору купівлі продажу та акту прийому передачі до даного договору, тому на майно, яке фактично належить позивачу, не може бути звернуто стягнення по зведеному виконавчому провадженню. Приватний виконавець не звертався до ОСОБА_6 , не цікавився, чиє майно, чи є правовстановлюючий документ, ОСОБА_6 ніяких відомостей приватному виконавцю відносно належного майна не надавав.

Представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Котляревський С.О. в судовому засіданні позов не визнав, оскільки приватний виконавець діяв в межах своєї компетенції, відповідачем до відзиву надані копії договору безстрокової грошової позики та розписка, які викликають сумнів у своїй достовірності. Всі дії відповідача направлені на невиконання рішень судів про стягнення з його грошових коштів за зведеним виконавчим провадженням, тому просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник відповідача - АТ «МЕГАБАНК» Шкляєв К.В. позов не визнав, оскільки відповідачем не надано доказів на укладення договору купівлі-продажу, не доведено факт володіння позивачем спірним майном, які дії ним вчинялись відносно даного майна з часу його купівлі. Можливо договір укладався з метою уникнення виконання рішень судів про стягнення боргу з ОСОБА_6 та уникнення відповідальності за їх невиконання. Тому просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. - в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином. Від нього надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі згідно поданих пояснень та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Оскільки відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, тому розгляд справи проводився без участі третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. на підставі поданих ним пояснень та наявних у справі доказів. Ухвалою судді від 05 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено перше судове засідання на 30 листопада 2020 року, про що учасники справи були повідомлені належним чином. Ухвалою від 30 листопада 2020 року розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача в звязку з погіршенням стану його здоров`я та надання можливості скористатись правовою допомогою, на 14 грудня 2020 року, про що учасники справи були повідомлені належним чином. Крім того, разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони приватному виконавцю Приходьку Ю.М. та Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) майна, а саме - конструктивних елементів споруди ангару критого та конструктивних елементів споруди корівника, що розташовані в с. Поповичка Талалаївського району.

Ухвалою від 05 листопада 2020 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено та заборонено приватному виконавцю Приходьку Ю.М. та Державному підприємств у «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) майна - конструктивних елементів споруди ангару критого та конструктивних елементів споруди корівника, що розташовані в с. Поповичка Талалаївського району.

Судом в ході розгляду справи задовольнялись клопотання учасників справи про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Крім того, розглядаючи визнання позову відповідачем та його представником, суд виходить з наступного. Положенням ст. 206 ЦПК України встановлено право відповідача визнати позов. Але рішення про задоволення позову у такому разі приймається судом за наявності для того законних підстав. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права свободи чи інтереси інших осіб, судовий розгляд продовжується. Визнання позову відповідачем ОСОБА_6 та його представником у даному випадку порушує права інших відповідачів справі, які є стягувачами по зведеному виконавчому провадженню, тому у суду відсутні правові і процесуальні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання порушує права свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, і зазначений висновок суду ґрунтується на доказах досліджених в судовому засіданні.

Згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 року приватного виконавця виконавчого округу Приходька Ю.М. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 04.11.2019 року Харківським апеляційним судом про стягнення з ОСОБА_6 на користь АТ «МЕГАБАНК» - 3 208 805, 69 грн заборгованості, 1500, 00 грн витрат по оплаті третейського збору, 480, 25 грн судового збору, та виконавчого листа, виданого 27.07.2020 року Талалаївським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 630 193, 00 доларів США заборгованості, 9 605,00 грн судового збору; встановлено, що ОСОБА_6 належить майно: ангар критий та корівник. Для забезпечення реального погашення боргу за виконавчими документами у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець описав та наклав арешт на майно - конструктивні елементи споруди ангару критого, які складаються з цегляних стін, дерев`яних конструкцій перекриття, шиферної покрівлі, дерев`яні ворота, частина торцевих стін шиферна; та на конструктивні елементи споруди корівника, які складаються з стін цегляних та збірних залізобетонних, залізобетонних плит перекриття по залізобетонним балкам, які встановлені на залізобетонних колонах. На описане майно накладено арешт (а.с.14-17).

Згідно постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, винесену 21.09.2020 року приватним виконавцем Приходьком Ю.М. по зведеному виконавчому провадженню 62669652, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_10 у виконавчому провадженні, та зобов`язано суб`єкта оціночної діяльності надати письмовий звіт про оцінку майна - конструктивних елементів споруди ангару критого та конструктивних елементів споруди корівника (а.с.70-71). Суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_10 на виконання постанови приватного виконавця проведено оцінку майна та надано звіти про оцінку майна від 09 жовтня 2010 року. Так, вартість конструктивних елементів корівника становить 70 159 грн, вартість конструктивних елементів ангару - 46 955 грн. (а.с.74-75). Боржнику ОСОБА_6 зазначені звіти були направлені приватним виконавцем 09.10.2020 року, що підтверджується копією супровідного листа та реєстром рекомендованої кореспонденції (а.с. 73, 76). 13 жовтня 2020 року приватним виконавцем до ДП «Сетам» було подано дві заявки на реалізацію арештованого майна - конструктивних елементів споруди ангару критого та конструктивних елементів споруди корівника в с. Поповичка Талалаївського району (а.с.77-78). Згідно протоколу проведення електронних торгів № 509732 від 04.11.2020 року, торги по продажу конструктивних елементів споруди корівника відбулися, переможець торгів із ставкою 85 000 грн - ОСОБА_11 (а.с.79). Згідно протоколу проведення електронних торгів № 509729 від 04.11.2020 року, торги по продажу конструктивних елементів споруди ангару критого відбулися, переможець торгів із ставкою 65 000 грн - ОСОБА_11 (а.с.80). Згідно копії повного витягу з Державного реєстр у актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 27 листопада 2020 року, ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , і у відомостях про батька зазначено - ОСОБА_6 (а.с.82-83).

Згідно договору купівлі-продажу від 01 червня 2018 року, укладеного між продавцем ОСОБА_6 та покупцем ОСОБА_5 , продавець зобов`язався передати у власність покупцю наступне майно - в цілому усі будівельні матеріали у конструктивних елементах колишнього корівника у с. Поповичка, в тому числі - зовнішні та внутрішні стіни цегляні та залізобетонні, горищне перекриття залізобетонне; в цілому усі будівельні матеріали у конструктивних елементах колишнього ангару критого в с. Поповичка, в тому числі зовнішні стіни цегляні та шиферні, горищне перекриття дерев`яне, дах шиферний, двері дерев`яні, площадка асфальтна. Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість. Продавець зобов`язався передати покупцю товар в момент здійснення покупцем оплати. Перехід права власності на товар відбувається в момент фактичної передачі товару, що оформляється актом прийому-передачі. Ціна товару складає 100 000 (сто тисяч) грн. Договір підписаний сторонами (а.с.18-20). Згідно акту прийому-передачі від 01 червня 2018 року до договору купівлі-продажу від 01 червня 2018 року продавець ОСОБА_6 передав, а покупець ОСОБА_5 прийняв відповідно до договору купівлі-продажу від 01 червня 2018 року наступне майно - в цілому усі будівельні матеріали у конструктивних елементах колишнього корівника у селі Поповичка, в тому числі- зовнішні та внутрішні стіни цегляні та залізобетонні, горищне перекриття залізобетонне; в цілому усі будівельні матеріали у конструктивних елементах колишнього ангару критого у с. Поповичка, в тому числі зовнішні стіни цегляні та шиферні, горище перекриття дерев`яне, дах шиферний, двері дерев`яні, дах шиферний, двері дерев`яні, площадка асфальтна. Акт прийому-передачі є невід`ємною частиною договору купівлі-продажу, підписаний сторонами (а.с.21). Згідно договору безвідсоткової грошової позики, що підлягає поверненню від 20 березня 2018 року позикодавець ОСОБА_5 зобов`язується надати позичальникові ОСОБА_6 безвідсоткову грошову позику, що підлягає поверненню, а останній зобов`язується повернути її у зазначений договором строк. Сума позики за цим договором становить 100 000 грн. Позикодавець зобов`язався надати позику протягом дня з моменту підписання цього договору, в підтвердження чого позичальник складає розписку, яка є невід`ємною частиною договору та посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Строк надання позики позичальнику становить два місяці з моменту укладення з 20.03.2018 по 20.05.2018 року (а.с.63). Згідно розписки ОСОБА_6 від 20.03.2018 року він отримав від ОСОБА_5 100 000 грн згідно договору безвідсоткової грошової позики, що підлягає поверненню, від 20.03.2018 року, та зобов`язувався повернути ці кошти у строки та на умовах, визначених цим договором. (а.с.64). Згідно угоди про зарахування зустрічних вимог від 01 червня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за договором безвідсоткової позики, що підлягає поверненню, від 20.03.2018 р ОСОБА_5 було надано ОСОБА_6 безвідсоткову грошову позику, що підлягає поверненню. При цьому ОСОБА_6 є боржником по виконанню грошового зобов`язання за вказаним договором в с умі 100 000 грн. За договором купівлі-продажу від 01.06.2018 р ОСОБА_6 було продано товар ОСОБА_5 за погодженою ціною. При цьому ОСОБА_6 є кредитором, а ОСОБА_5 боржником при виконанні зобов`язання за вказаним договором в сумі 100 000 грн. сторони договору, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з вказаних договорів. Керуючись ст. 601 ЦК сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні вимоги за зобов`язаннями у сумі 100 000 грн. Угода підписана сторонами та набуває чинності з моменту її підписання (а.с.62). Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу захисту права власності та відносини з приводу ви конання судових рішень, які регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і спеціальними нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання належних її прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Для того, щоб власник набув права власності, необхідно, щоб він вчинив ряд юридичних дій для його належного оформлення у відповідності до вимог чинного законодавства. У разі, коли право власності на майно оспорюється, його визнання проводиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Правовідносини, які безпосередньо виникли між сторонами з приводу зняття арешту з майна, яке на думку позивача, належить йому, тобто оспорюється, зокрема, учасниками и справи, регулюються наведеним положенням Закону України «Про виконавче провадження», і надає право особі, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Але позивач ОСОБА_5 у своєму позові не ставить перед судом вимоги про визнання його права власності на арештоване майно, як того вимагає Закон. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, встановленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 2 ст. 264 ЦПК України містить пряму заборону суду при розгляді справи виходити за межі позовних вимог.

Так як позивач не звертався до суду з вимогою про визнання права власності на спірне майно, оскільки зазначене право оспорюється учасниками справи, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не відноситься до кола осіб, які мають право на звернення до суду за захистом свого порушеного права згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях у відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. В даному випадку стороною позивача взагалі не ставилась вимога про визнання права власності, що би в подальшому в разі такого визнання потягло за собою зняття арешту з належного йому майна.

При розгляді справи судом враховується положення цивільного процесуального законодавства щодо підстав звернення до суду та меж судового розгляду, зокрема, положення ст. 13 ЦПК України, яка встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 654/1790/16-ц (постанова від 18.12.2018), за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, належним чином набутих та оформлених, щоб мати право на звернення до суду. Зазначене право особи повинно доведено в суді належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 81 ЦПК України. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності та вирішувати питання щодо визнання за позивачем права власності на спірне майно.

Як неодноразово визначалось у судових рішеннях судів вищих інстанцій вирішуючи спір, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, яка може вимагати виконання такого обов`язку від інших осіб. Отже лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність, чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права, або відмовляє позивачу у захисті встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, але позивач не вказала, яке її право не порушено, а тому не встановивши, яке право не порушено, суд не має право його захистити.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Так як в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених судових витрат у відповідності до положень п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Також підлягає скасуванню заходи забезпечення позову, накладені ухвалою від 05 листопада 2020 року щодо заборони приватному виконавцю виконавчого округу Чернігівської області Приходьку Ю.М. та Державному підприємств у «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) майна у відповідності до ч.9 ст. 158 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 4, 15, 15 ЦК України , ст. 2, 4, 10, 12, 13, 18, 76, 78, 81, 89, 95, 133, 141, 158, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович про зняття арешту з майна, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Юрієм Михайловичем згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2020 року у ЗВП № 62669652 - відмовити.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою від 05 листопада 2020 року щодо заборони приватному виконавцю виконавчого округу Чернігівської області Приходьку Юрію Михайловичу та Державному підприємств у «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів продажу (відчуження) майна - скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 21 грудня 2020 року.

Суддя Л.В.Тіщенко