Справа № 428/4943/20
Провадження №2/428/1810/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А., Гуртовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 55857,10грн.,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 55857,10грн., мотивуючи вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.06.2019р. Судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.10.2019р. з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.07.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. Також рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.01.2020р. було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.08.2019р. і до досягнення дитиною 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі вищевказаних судових рішень, позивач звернула їх до виконання, оскільки відповідач ухилявся та продовжує ухилятися від сплати аліментів і в добровільному порядку їх не сплачує. У відповідача ОСОБА_3 утворилась заборгованість зі сплати аліментів щодо утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 15294,74грн., зі сплати аліментів щодо утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 20909,04грн. Таким чином, позивач вважає, що має право на стягнення на свою користь неустойки (пені) за весь час прострочення сплати аліментів. На підставі власних розрахунків позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 суму неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів у розмірі 55857,10грн.

01.12.2020р. судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26.06.2019р. шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 20 січня 2001 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, актовий запис №14, було розірвано.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає увагу на те, що позивачем на підтвердження обставин, якими вона обгрунтовує позовні вимоги було надано лише розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим листом №428/9327/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки, відповідно до якого заборгованість з серпня 2019 року по травень 2020 року складає 20909,04грн.; та розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим листом №428/8561/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частки, відповідно до якого заборгованість з серпня 2019 року по травень 2020 року складає 15294,73грн. Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні документи, а саме виконавчі листи чи рішення суду, відповідно до яких з відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей. Крім того з наданих позивачем розрахунків заборгованості незрозуміло з кого саме і на утримання кого стягувалися аліменти та утворилась заборгованість, бо зазначений документ має лише прізвища та ініціали. Тобто суд робить висновок, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у відповідача ОСОБА_3 заборгованості зі сплати аліментів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 55857,10грн. слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю, необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи те, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору, то витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , і.н. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.н. НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 55857,10грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя