Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3759/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді - Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Юска Наталія Миколаївна про визнання часток померлих у спільному майні,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Юска Наталія Миколаївна про визнання часток померлих у спільному майні.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31 травня 1969 року його та відповідача батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися.

У період шлюбу батьки набули наступне рухоме та нерухоме майно: земельну ділянку за кадастровим номером: :07:003:0453 площею 0,0835 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , отримана у власність на підставі рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області від 23 листопада 1993 року № 190, відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК № 003- 00295 від 05 квітня 1994 року; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який їм належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2007 року; - автомобіль марки «BYD» моделі «F3 GLX-i», 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , державний номерний знак: НОМЕР_3 , який їм належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 15 лютого 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке успадкували за законом його дружина та двоє його синів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, яке позивач успадкував за заповітом.

У листопаді 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юски Наталії Миколаївни для "ричання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Однак, йому було роз`яснено, що видача таких є неможливою у зв`язку з тим, що частки спадкодавців у спільному майні не визначені.

Майно набуте батьками під час шлюбу є спільною сумісною власністю, частки кожного з них у майні є рівними - 1/2 частка в кожного (а.с.1-4).

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов, відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню (а.с. 39-41).

Так, у позові позивач вказує, що після смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відкрилася спадщина на належне йому майно, яке успадкували за законом його дружина та двоє його синів.

Відповідно, частка матері після смерті батька склала 2/3 частки спадкового майна. Тобто частки спадкоємців (позивач, відповідач) після смерті батька склали по 1/6 частки спадкового майна.

Після смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на спадкове майно, що їй належало - 2/3 після смерті батька, відкрилася спадщина.

Крім зазначеного майна, матері належало майно в АДРЕСА_2 , про яке не вказав позивач (на підтвердження додає відповідні копії свідоцтв в яких зазначено про частки матері у спадковому майні після смерті її матері).

Позивач, стверджує, що успадкував за заповітом майно матері.

Підставою своїх претензій на майно померлої матері позивач чітко зазначає заповіт, копію якого додано до матеріалів позову.

На протязі шести місяців після смерті матері відповідач дізнався, що у приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Юска Наталії Миколаївни відкрита спадкова справа.

В межах шестимісячного строку встановленого ч. 1 ст.1270 Цивільного кодексу України, він звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини по закону в порядку ст. 1261 ЦК України, так як є спадкоємцем першої черги в розумінні ст. 1261 ЦК України.

Позивач, свої власні претензії до складу спадкового майна обґрунтовує наявністю заповіту на його користь, який посвідчений приватним нотаріусом Юска Н.М. за два з половиною місяці до дня смерті спадкодавця.

Відповідач вважає, що заповіт є недійсним і таким, що підлягає до скасування.

Заповіт є правочином і безпосередньо пов`язаний з особою заповідача. Для дійсності заповіту вимагається відповідність волі заповідача зовнішній формі її виявлення.

У заповіті не викладена воля заповідача, так як остання не розуміла, що вона могла підписувати, і справжність підпису в оскаржуваному заповіті він ставить під сумнів.

ОСОБА_4 була етнічною угоркою, навчалась в угорській школі, за свого життя у всіх сферах (побут, сім`я офіційне спілкування) розмовляла виключно на угорській мові. На українській мові вона не читала і не писала.

Відповідно, ним подається окремий позов до суду про визнання заповіту недійсним.

У задоволенні позову позивача просить відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник обставини та вимоги позову підтримали, вважали, що оспорювання відповідачем заповіту не впливає на вирішення спору про визначення часток в спільному майні подружжя (спадкодавців).

Відповідач в судовому засіданні проти обставин позову та вимог позову щодо рівності часток його батьків у майні не заперечив. У той же час вважав, що оспорювання заповіту впливає на вирішення цього спору по суті.

Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

31 травня 1969 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружилися, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 31 травня 1969 року (а.с.7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.8). Також ці обставини сторонами не оспорюються та визнаються.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.12, 13).

08 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юски Наталії Миколаївни про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус Юска Н.М. повідомила ОСОБА_1 про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом не видається можливим, оскільки він одночасно являється спадкоємцем за заповітом на частку спадкового майна після смерті матері та на частку спадкового майна за законом після смерті батька. Частки ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у спільному майні не визначені (а.с. 19-а).

Виходячи із системного аналізу положення частини першої статті 392 ЦК України право власності співвласника у спільному майні підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом частин першої, третьої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ними було набуто наступне рухоме та нерухоме майно: земельна ділянка за кадастровим номером: :07:003:0453 площею 0,0835 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_3 отримав у власність на підставі рішення виконавчого комітету Виноградівської міської ради Закарпатської області від 23 листопада 1993 року № 190, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК № 003-00295 від 05 квітня 1994 року; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 23 серпня 2007 року зареєстровано за ОСОБА_3 ; автомобіль марки «BYD» моделі «F3 GLX-i», 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , державний номерний знак: НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 15 лютого 2008 року зареєстровано за ОСОБА_3 .

У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суджу України від 16 квітня 2004 року № Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справсудам розяснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК ( 2768-14 ) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК (435-15).

Таким чином, житловий будинок, земельна ділянка на якій він розташований та транспортний засіб були набуті подружжям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за час шлюбу, частки кожного з них у вказаному майні є рівними - 1/2 частка в кожного.

Заперечення відповідача суд відхиляє, оскільки такі не спростовують встановлені в судовому засіданні обставини та не містять належних й допустимих доказів які б підтверджували обставину про те, що вказане майно не було набуте подружжям ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за час шлюбу, а їх частки не є рівними. Нерухоме майно, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом не зареєстроване за жодним із спадкодавців: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , й таке не стосується предмету спору, а оспорювання відповідачем заповіту не впливає на вирішення спору про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності (а.с.42,45).

З урахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем/представником позивача доведено в судовому засіданні обставини позову, у звязку з чим заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати понесені позивачем в сумі 768,40 грн. на підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача (а.с.5).

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визначити, що частки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в спільному майні подружжя є рівними, а саме:

- частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в земельній ділянці за кадастровим номером: :07:003:0453 площею 0,0835 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 її частину;

- частка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в земельній ділянці за кадастровим номером: :07:003:0453 площею 0,0835 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 її частину;

- частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 його частину;

- частка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 його частину;

- частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в автомобілі марки «ВYD» моделі «F3 GLX-i», 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , державний номерний знак: НОМЕР_6 , становить 1/2 його частину;

- частка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в автомобілі марки «ВYD» моделі «F3 GLX-i», 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , державний номерний знак: НОМЕР_6 , становить 1/2 його частину.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканця АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , мешканця АДРЕСА_4 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк

Повний текст рішення суду

складено 30.12.2020 року