ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Херсон

справа № 657/13412/19

провадження № 22-ц/819/1064/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Каланчацького районного суду Херсонської області у складі судді Ковальчук О.В. від 05 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Позовна заява мотивована тим, що вона та ОСОБА_4 є батьками повнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 01.09.18 року по 24.07.19 року була студенткою денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, а з 01.09.19 року по 10.02.20 року Національного авіаційного університету.

Посилаючись на те, що вона несе тягар утримання доньки у період навчання, позивачка з підстав передбачених ст. 182,199,200 СК України просила суд стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7 у розмірі 2000 грн щомісячно до закінчення навчання.

Заочним рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн, щомісяця у період навчання в Національному авіаційному університеті.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Каланчацького районного суду Херсонського області від 05 листопада 2019 року у справі № 657/1341/19 за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив суд заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що він не був повідомлений про день та час розгляду справи, оскільки позивач вказав невірну адресу його реєстрації, ніяких заходів щодо встановлення реального місця його проживання суд не вживав, а отже він був позбавлений можливості надавати докази та заперечення, в результаті чого було порушено його право на справедливий суд. Крім того, зазначив, що його донька навчалась у Чернівецькому університеті імені Ю. Федьковича, 24 липня 2019 року нею особисто була написана заява про відмову від подальшого навчання в даному учбовому закладі і саме з цього часу вона була відрахована. В подальшому донька навчалася в Національному авіаційному університеті з 01.09.2019 ро денна форма навчання, але була відрахована з навчального закладу 10.02.2010 року. Також зазначив, що його донька вступила в шлюб 28 грудня 2019 року і тому не потребує стягнення аліментів у зв?язку зі зміною громадянського стану.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_3 , доводи апелянта не визнала, заочне рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість заочне рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно неповідомлення відповідача про розгляд справи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частина 3,4 статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої, одинадцятої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Матеріали справи не містять доказів вручення судової повістки відповідачу про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України .

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції надсилав на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, судові повістки з повідомленням про розгляд справи.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що поштові конверти, адресовані судом першої інстанції відповідачу разом із повідомленнями про не вручення поштового відправлення, повернуті відділенням поштового зв`язку, за закінченням встановленого строку зберігання.

Отже, матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про розгляд справи, оскільки повернення до суду першої інстанції судової повісток без вручення їх учаснику справи з вказівкою причини повернення за закінченням терміну зберігання не свідчить про належне повідомлення учасника справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме розглянуто справу за відсутності відповідача щодо якого відсутні відомості про належне його повідомлення.

За приписами п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Вирішуючи спір по суті апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками повнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 з 01.09.18 року по 24.07.19 року була студенткою денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича.

Відповідно до довідки Чернівецького національного університету імені Ю. Федьковича від 27.05.2020 року № 32/24-1031 наказом № 1014-ст від 26.07.2019 року ОСОБА_7 була відрахована з університету за власним бажанням.

З 01.09.19 року ОСОБА_8 навчалася в Національному авіаційному університеті, загальна вартість освітньої послуги складала 69 000 грн., вартість навчання за один навчальний семестр становив 11500 грн., що підтверджено копією договору № 19-2/ОФ-1748 від 01.09.2019 р..

Докази на підтвердження оплати позивачкою освітніх послуг не надано.

До апеляційної скарги долучена довідка № 12/82 від 19 травня 2020 року яка видана Національним авіаційним університетом факультету лінгвістики та соціальних комунікацій про те, що ОСОБА_9 була відрахована з університету за невиконання навчального плану та порушення умов договору (несплата за навчання) з 10 лютого 2020 року наказом ректора від 14.02.2020 року №238/cт.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що позивачка обґрунтувала своє право на звернення до суду тим, що вона одна несене витрати за навчання повнолітньої дитини в учбовому закладі.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батько зобов`язаний утримувати повнолітню дитину в період її навчання в Національному авіаційному університеті.

При цьому рішення суду першої інстанції не мотивовано.

Погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи, що позивачка належними та допустимим доказами не довела які витрати вона понесла у зв`язку з навчанням повнолітньої дитини і які були потреби дитини у матеріальній допомозі, оскільки витрат на навчання в Національному авіаційному університеті вона не понесла, та зважаючи на те, що суд не мотивував свої висновки щодо обґрунтованості заявлених вимог та розглянув справу у відсутності відповідача не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду, колегія суддів вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна