Справа № 643/9722/20
Провадження № 2/643/3367/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.

за участю секретаря судового засідання Новакової Т.С.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 30-044-850-2-18-Г від 18.05.2018 року у розмірі 23538,99 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 р. є Акціонерне товариство «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 30-044-850-2-18-Г, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку в сумі та на умовах, визначених Договором, які відповідач зобов`язався повернути позивачу, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з договором (п.п. 1.1., 1.2. Кредитного договору). Пунктами 2.2., 2.3., 2.4. Кредитного договору визначено, що кредит надається відповідачу у розмірі 15560, 17 грн. на строк з 18 травня 2018 року до 17 травня 2019 року включно, процентна ставка за користування кредитом - 15, 00 % річних. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором. Позивачем було виконане зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видачою грошових коштів у розмірі 15560, 17 грн., про що свідчить заява на видачу готівки та виписка по рахунку. Згідно п. 3.2.1. Кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 16.00 годин 17 травня 2019 року. Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «Мегабанк». З 01.08.2018 року відповідач почав порушувати умови договору щодо сплати платежів за кредитом. Пунктом 2.8 договору передбачено, що за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду у розмірі 2,5% від суми кредиту. Додатком № 1 до кредитного договору визначено, що комісійна винагорода становить 389,00 грн. і сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі, встановленому п.2.11 цього договору (0,1% річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди відповідач сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3 цього договору. З 03.12.2018 відповідачу встановлена процентна ставка у розмірі 0,1% річних. Станом на 01.04.2020 р. заборгованість за кредитом становить 23538,99 грн. та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 13118,45 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.08.2018 р. по 31.03.2020 р. включно у розмірі 695,46 грн.; суми нарахованої та несплаченої комісії за період з серпня 2018 року по грудень 2018 року включно у розмірі 1945, 00 грн. та суми штрафу у розмірі 7780, 08 грн.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою судді від 23.09.2020 визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 18 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 р. є Акціонерне товариство «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 30-044-850-2-18-Г, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15560 грн. 17 коп. на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 18.05.2018 до 17.05.2019, з процентною ставною за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості у розмірі 15% річних, які відповідач зобов`язався повернути позивачу, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками до Договору. Пунктом 2.8 договору визначено, що розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,5 % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного періоду. Пунктом 2.11 договору визначено, що процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п.2.2. договору, становить 0,1% річних (а.с. 11-15).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Представник позивача вказує, що відповідач не виконує в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором.

Пунктом 4.2. Кредитного договору передбачено, що платіжний період - календарний місяць.

Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі, встановленому п.2.11 цього договору (0,1% річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди відповідач сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3 цього договору.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у разі порушення строків оплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту.

Позивачем було виконане зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видачою грошових коштів у розмірі 15560, 17 грн., про що свідчить заява на видачу готівки та виписка по рахунку. (а.с. 13-14)

Пунктом 2.9. Кредитного договору передбачено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітнього місяця та становить 1799, 81 грн.

Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «Мегабанк».

Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, своїм підписом відповідач підтвердив що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті позивача, а також умовами Договору, ознайомлений і згодний. Шрифт тексту застосований у Правилах, Договорі та додатках до нього, жодним чином не ускладнюють його читання та розуміння змісту та суті цих документів.

Згідно з п. 3.2.3. Кредитного договору, відповідач зобов`язався своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі за договором на передбачених договором умовах.

З 01.08.2018 року відповідачем порушуються строки та умови сплати платежів за кредитом.

Станом на 01.04.2020 р., заборгованість за кредитом складає 13118,45 грн., що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_1 за період з 18.05.2018 року по 31.03.2020 року та розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 01.04.2020 року.

Також відповідно до п. 4.3. Кредитного Договору, нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Відповідачу позивачем нараховані проценти за кредитним договором за період з 01.08.2018 р. по 31.03.2020 р. включно у розмірі 695,46 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 та розрахунком заборгованості за Кредитним договором на 18.05.2018 р.

Згідно п. 3.2.1. Кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 16.00 годин 17 травня 2019 року, що підтверджується також Додатком № 1 до договору Графіку платежів та обчислення загальної вартості і реальної процентної ставки а договором про споживчий кредит.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, вимога про стягнення з відповідача процентів, нарахованих після визначеного у кредитному договорі строку кредитування, тобто з 18.05.2019, є неправомірною.

Таким чином, розмір процентів за договором за період з 01.08.2018 по 17.05.2019 включно становить 677 грн. 79 коп., який і підлягає стягненню.

Відповідно до п. 2.8. Кредитного договору, Відповідач сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, в розмірі 2,5%.

Додатком №1 до Кредитного договору визначено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, яка становить 389,00 грн. щомісячно.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача комісії за період з серпня 2018 по грудень 2018 включно у розмірі 1945,00 грн.

Згідно з частинами першою та третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо зі дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16.

Таким чином, позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і до задоволення не підлягають.

Вказані вище висновки викладені у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Пунктом 6.2 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди розмірі 10 процентів від своєчасно сплаченої суми; за невиконання пункту 3.2.1. договору, що передбачає повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16 год. 00 хв. 17.05.2019, - у розмірі 45 процентів від суми кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням у розмірі 25 процентів від суми кредиту, що використано не за цільовим призначенням; за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобов`язань за договором у розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту.

Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, Відповідач сплачує Позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.

Пунктом 3.2.4 договору визначено, що у день підписання договору і не менше ніж на строк його дії позичальник зобов`язується застрахувати своє життя на користь кредитодавця.

Вказане зобов`язання відповідачем не було виконане.

Сума штрафу у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. Кредитного договору становить 7002,08, сума штрафу у розмірі 10% від суми отриманого кредиту відповідно до п. 3.2.4. Кредитного договору становить 1556,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором на 01.04.2020 р.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено, що сукупна сума неустойки не може перевищувати половини суми кредиту, то сума штрафу зменшена до розміру 7780,08 грн.

Оскільки відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 01.04.2020 р., відповідач має заборгованість, яка складається з: суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 13118,45 грн., суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.08.2018 р. по 17.05.2019 р. включно у розмірі 677,79 грн.; та суми штрафу у розмірі 7780, 08 грн., а всього 21576 грн. 32 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Решта позовних вимог, а саме, стягнення комісії та процентів, нарахованих за період з 18.05.2019 по 31.03.2020, не підлягає задоволенню, з вищенаведених підстав.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1)

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91,66%), та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1926,69 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12,13, 76-81, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "Мегабанк" (місцезнаходження: 61002 м. Харків, вул. Алчевських, б.30, номер рахунку для зарахування коштів: № НОМЕР_4 у АТ "МЕГАБАНК", МФО 351629, код 09804119) заборгованість за кредитним договором № 30-044-850-2-18-Г від 18.05.2018 р., станом на 01.04.2020 року у розмірі: 21576 (двадцять одну тисячу п`ятсот сімдесят шість) грн. 32 коп., яка складається з: суми залишку заборгованості за кредитом у розмірі 13118,45 грн., суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.08.2018 по 17.05.2019 включно у розмірі 677 грн. 79 коп.; та суми штрафу у розмірі 7780, 08 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Мегабанк" (місцезнаходження: 61002 м. Харківвул. Алчевськихб.30, номер рахунку для зарахування коштів: НОМЕР_4 у АТ "МЕГАБАНК", МФО 351629, код 09804119) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1926 (одну тисячу дев`ятсот двадцять шість) грн. 69 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Поліщук