Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1887/20
Провадження №: 4-с/332/12/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.

при секретарі Литвиненко І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 зазначив, що 08.02.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2010 року стягувачу був виданий виконавчий лист № 2-577/2010 зі строком пред`явлення до виконання до 31.01.2014 року.

02.07.2020 року заявник звернувся із заявою для примусового виконання вказаного виконавчого листа до Заводського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ Міністерства юстиції (м.Дніпро). Того ж дня державним виконавцем Заводського ВДВС Печерей К.Ю. було відкрито виконавче провадження № 62460651. Скаржник вважає дану постанову незаконною через те, що стягувачем пропущено річний строк пред`явлення такого листа до виконання, тому просить скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 62460651 від 02.07.2020 року та визнати виконавчий лист № 2-577/2010, виданий 08.02.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-577/2010, таким, що не підлягає виконанню.

Згідно заперечень на скаргу начальник Заводського ВДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що скарга заявника є необґрунтованою, а дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2020 року відповідають вимогам ст.ст. 3,4,25,26 ЗУ «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник заявниці підтримала вимоги скарги, просила їх задовольнити з огляду на їх обґрунтованість.

Державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Печерей К.Ю. просила відмовити у задоволені скарги , надала пояснення аналогічним , які викладені у заперечені на скаргу.

Заслухавши учасників справи дослідивши письмові докази скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням ст.ст.6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1, 5 ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом встановлено і сторонами це не спростовується, що на примусовому виконанні у Заводському ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 62460651 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-577/2010, виданого 08.02.2013 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 02.04.2009 року в розмірі 114565 грн. 50 коп. та судових витрат держмита в розмірі 1146 грн. та інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 252 грн.

02.07.2020 року державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) Печерей К.Ю. було відкрито виконавче провадження № на підставі виконавчого листа № 2-577/2010, виданого 08.02.2013 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя (а.с. 29).

Звертаючись із зазначеною скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що у виконавчому листі № 2-577/2010, виданому Хортицьким районним судом м. Запоріжжя 08.01.2014 року, вказаний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 31.01.2014 року. У зв`язку із тим, що стягувачем пропущено річний строк пред`явлення такого виконавчого листа до виконання, державний виконавець не мав достатніх підстав для відкриття виконавчого провадження. З такими твердженнями суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини першої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Трирічний строк пред`явлення виконавчих листів та інших судових документів до виконання, а також аналогічний порядок перебігу строків пред`явлення виконавчих документів до виконання були передбачені й статтями 21, 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка була чинна на момент видачі виконавчого листа № 2-577/2010.

З дублікату виконавчого листа № 2-577/2010, виданого 08.02.2013 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, вбачається, що 19.02.2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий лист було повернуто стягувачу (а.с. 73).

Зважаючи на вищенаведене, строк повторного пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання до 19.02.2021 року. Отже дублікат виконавчого листа, який було пред`явлено до повторного виконання 02.07.2020 року, було пред`явлено без пропущення трирічного строку, а дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2020 року відповідали вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що вимоги скаржника не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись. ст. 447, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 24.12.2020 року.

Ухвала може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: Н.В.Марченко