Справа №557/712/20
Провадження №2/557/405/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судових засідань Довгалець Н.М.

за участю представника позивача адвоката Андріюка С.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Гощанський районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 червня 2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу грошові кошти у розмірі 16 000,00 доларів США під 15 % річних, які остання зобов`язувалася повернути до 04 грудня 2018 року. Про отримання цих коштів відповідач написав розписку. Кінцевий термін повернення боргу визначений у розписці, проте кошти ОСОБА_2 на даний час не повернула.

Станом на 04 травня 2020 року, ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 20600 доларів США, що еквівалентно 553608 гривень 52 копійки, з яких: 16000 доларів США заборгованість за розпискою; 4600 доларів США відсотки.

Зважаючи на викладене та посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 15, 16, 526, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у зазначеному вище розмірі за договором позики та судові витрати у розмірі 5536 гривень 09 копійок.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 11 серпня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2020 року, підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Позивач та представник позивача адвокат Андріюк С.М. в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи був повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача адвоката Андріюка С.М. встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 04 червня 2018 року ОСОБА_2 власноруч під розписку зобов`язалася віддати ОСОБА_1 до 04 грудня 2018 року, 16 000,00 доларів США під 15 % річних.

Суд також встановив, що оригінал боргової розписки від 04 грудня 2018 року знаходиться у позикодавця, отримані у позику грошові кошти у сумі 16 000,00 доларів США, на теперішній час відповідачем позивачу не повернуті.

За змістом ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Фактична передача грошей від позикодавця до позичальника в сумі 16 000,00 доларів США підтверджується розпискою від 04 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 підтвердила отримання нею вказаної суми в борг від ОСОБА_1 , однак не виконав умов договору та не повернув суму позики позикодавцеві. Оригінал вказаної розписки оглянуто судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Факт отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується наданою ним розпискою. Своїми підписами сторони засвідчили, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Враховуючи вищевикладене та ту обставину, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань, відповідно до розписки від 04 грудня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення суми боргу за договором розписки підлягають задоволенню.

Окрім того, зі змісту розписки від 04 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 отримала борг в сумі 16 000,00 доларів США під 15 % річних.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як встановлено судом, станом на 04 травня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 за договором позики від 04 грудня 2018 року становить 20600 доларів США, з яких: 16000 доларів США-основна сума боргу; 4600 доларів США-несплачені відсотки за користування позикою (15% річних від 16000 доларів США: 16000 х 0,15 = 2400; відсотки за один місяць становить: 2400 / 12 = 200, з 04.06.2018-04.05.2020 становить 23 міс. х 200 = 4600).

Таким чином, відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за розпискою від 04 травня 2020 року в розмірі 20600 доларів США, що станом на день подання позову згідно курсу НБУ (1 долар США 26,8742 грн.) становить 553 608 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі шістсот вісім) гривень 52 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду і сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі наведеного, керуючись статтями, ст.ст. 525, 526, 533, 612, 625, 629, 1046-1050 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики та відсотки згідно розписки від 04.06.2018 року в розмірі 20 600 (двадцять тисяч шістсот) доларів США, що станом на день подання позову становить 553 608 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі шістсот вісім) гривень 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 5536 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 08 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 :

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне судове рішення виготовлено 30.11.2020 року.

Суддя Д.В. Пацко