Справа № 344/2810/20
Провадження № 2/344/1972/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Шамотайло О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення коштів та просив суд стягнути з ОСОБА_1 сплачене йому страхове відшкодування у розмірі 62799,75грн., та судовий збір в розмірі 2102,00грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.04.2019 ОСОБА_1 було подано до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» заяву про виплату страхового відшкодування у справі UA014, згідно до якої 30.03.2019о 13:50 хв. трапилося ДТП в якій було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 .

Окрім даної заяви відповідачем до страхової компанії було подано повідомлення про ДТП в якому зазначено, що ДТП сталася із вини водія «Сітроен» НОМЕР_1 цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до полісу № АМ/5885416.

Представник позивача у позовній заяві вказує, що останнім на виконання вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 30.07.2019 було складено страховий акт та 31.07.2019 сплачено на користь ОСОБА_1 , на рахунок зазначений у заяві про страхове відшкодування, страхове відшкодування в розмірі 62799,75грн.

Зазначає, що ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» дізналося, що постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019, відповідно до якої винуватцем ДТП від 30.03.2019 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП було постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду 05.09.2019 скасовано, а провадження у справі у відносно ОСОБА_2 , цивільно-правову відповідальність якого застраховано у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до полісу № АМ/5885416, було закрито у зв`язку із відсутністю у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Таким чином ОСОБА_1 повинен повернути безпідставно отриманні грошові кошти у розмірі 62799,75грн., які були виплачені в якості страхового відшкодування за полісом № АМ/5885416.

З огляду на викладене, представник позивача просив задовольнити позов, справу розглянути без участі представника.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Знаючи про наявність у суді провадження, яке стосується прав та інтересів відповідача, ані відповідач, ані його представник не скористалися ані правом на подання відзиву, ані правом пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Більше того, в суд надходили лише клопотання про відкладення розгляду справи.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Дана справа перебуває на розгляді протягом певного періоду часу, однак сторона відповідача вживає заходи, які не дають змогу суду розглянути дану справу по суті спору, не зважаючи на те, що судом була надана більш ніж достатня можливість стороні реалізувати наданій їй права. Суд також зазначає, що затягування судового розгляду знижує рівень ефективності судового захисту, при цьому суд зі свого боку вживав усіх можливих зусиль задля розгляду даної справи в розумні строки, щоразу призначаючи її в найбільш ближчі і вільні дати від інших судових засідань.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.04.2019 до ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 25.04.2019 заява про страхове відшкодування (а.с.а.с. 12-14).

Із поданих документів вбачається, що 30.03.2019 о 16:50 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes д.н.з. НОМЕР_2 та Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 із вини водія Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 .

Встановлено, що транспортний засіб Mercedes, д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 32).

Згідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.

Згідно із полісом № АМ/5885416 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за полісом. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до даного полісу є транспортний засіб Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (а.с. 11).

30.07.2019 позивачем було затверджено складений 29.07.2019 страховий акт, розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну страхувальником ОСОБА_2 майну яке належить ОСОБА_1 , складає 62799,75грн. (а.с. 35)

31.07.2019 позивачем сплачено відповідачу страхове відшкодування у розмірі 62799,75грн., що підтверджується копією платіжного доручення №33389 (а.с.36).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019, відповідно до якої винуватцем ДТП від 30.03.2019 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 05.09.2019 було скасовано постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а провадження у справі було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 19-24).

Таким чином вбачається, що страхове відшкодування ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було сплачено на користь ОСОБА_1 безпідставно, оскільки страховий випадок, у результаті якого було пошкоджено автомобіль останнього, відбувся не із вини ОСОБА_2 , та як наслідок у останнього не настає цивільно-правової відповідальності, а тому у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відсутні обов`язки щодо відшкодування даного страхового відшкодування.

За змістом ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13.

Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/21313/16 від 28.03.2018, за подібними правовідносини висловив правову позицію, що :

«17. Суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

18. Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок.

19. Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди.

20. Зокрема, згідно з положеннями статтями 1166, 1187 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, покладається на особу, винну в заподіянні відповідної шкоди.

21. Зважаючи на встановлення судами першої та апеляційної інстанцій на підставі відповідних судових рішень обставин відсутності вини страхувальника за Полісом та наявності вини іншої у особи у ДТП, Суд погоджується з висновком про те, що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу.

22. Відтак у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутністю у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення відповідача за рахунок відповідача, правові наслідки якого врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України.»

Правові позиції Верховного Суду покликані забезпечувати сталість та єдність судової практики.

Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Обов`язковими умовами для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення є: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин в майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим ма1йном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 62799,75грн. були отримані відповідачем без достатньої правової підстави (безпідставно набуті кошти), добровільно ним не повернуті, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2102,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна`підлягає задоволенню.

Керуючись вищевикладеним та на підставі ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, адреса: 04053 м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) безпідставно сплачене страхове відшкодування в розмірі 62799,75 грн, судові витрати пов`язані із оплатою судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду). Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Шамотайло О.В.