Провадження № 2-з/638/479/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Поволяєва О.В., розглянувши заяву представника об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Харківське узлісся» - голови правління Дормачевої Олександри Михайлівни про забезпечення позову до подання позовної заяви, інша особа, яка може отримати статус учасника справи - ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Харківське узлісся» (далі ОСББ «Харківське узлісся») - голова правління Дормачева Олександра Михайлівна звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , та розташоване в житловому будинку АДРЕСА_1 (літ. «А-8-9»), за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

-нежитлове приміщення підвалу № IV, загальною площею 5,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVа, загальною площею 5,6 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVб, загальною площею 10,6 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVв, загальною площею 6,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVг, загальною площею 8,0 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVд, загальною площею 7,7 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVе, загальною площею 6,6 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVж, загальною площею 12,2 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVз, загальною площею 5,9 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVи, загальною площею 8,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVк, загальною площею 5,9 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVл, загальною площею 4,6 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVм, загальною площею 5,5 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IVн, загальною площею 11,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення підвалу № IX, загальною площею 70,9 кв.м.;

-нежитлове приміщення першого поверху № VIII, загальною площею 16,5 кв.м.;

-нежитлове приміщення технічного поверху № II, загальною площею 8,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення дев`ятого поверху № II, загальною площею 8,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення восьмого поверху № VI, загальною площею 2,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення сьомого поверху № VI, загальною площею 2,3 кв.м.;

-нежитлове приміщення п`ятого поверху № II, загальною площею 8,2 кв.м.;

-нежитлове приміщення четвертого поверху № II, загальною площею 8,1 кв.м.;

-нежитлове приміщення третього поверху № II, загальною площею 8,1 кв.м. (далі - приміщення).

В обґрунтування заяви зазначає, що співвласниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 (далі - будинок) створено ОСББ «Харківське узлісся», метою створення якого є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку тощо.

Між забудовником будинку Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_1 укладено договори купівлі-продажу майнових прав, на підставі яких остання здійснила реєстрацію права власності на нежитлове приміщення підвалу № IV в зазначеному вище будинку, загальною площею 103,8 кв.м.

06 липня 2020 року нежитлове приміщення підвалу № IV загальною площею 103,8 кв.м. було поділено на 14 приміщень та здійснено державну реєстрацію.

Зазначені вище спірні приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, зважаючи на що є спільною сумісною власністю всіх співвласників будинку, не підлягають державній реєстрації в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відчуженню.

Зважаючи на зазначене, ОСББ «Харківське узлісся» має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 , припинення права приватної власності та закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на зазначені нежитлові приміщення.

Дослідивши викладені в заяві доводи та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Позивач в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на приміщення, які належать на праві власності ОСОБА_1 . Перебування у власності ОСОБА_1 вищезазначених приміщень підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №№ 237868080 та 218364694.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСББ «Харківське узлісся» має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 , припинення права приватної власності та закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на зазначені нежитлові приміщення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

В заяві про забезпечення позову представник ОСББ «Харківське узлісся» посилався на існування ризику подальшого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення. Дані ризики обґрунтовані можливістю здійснення ОСОБА_1 відчуження або поділу приміщень. Посилався на неоднократне звернення ОСОБА_1 до співвласників багатоквартирного будинку з пропозицією придбання у неї приміщень. Також на підтвердження наявності ризику подальшого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення зазначив про неодноразовий продаж ОСОБА_1 приміщень в минулому.

Відповідно до п. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 26 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Викладені в заяві про забезпечення позову доводи щодо здійснення ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на відчуження належних їй на праві власності приміщень та зміну їх власника, поділ приміщень, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, не підтверджені будь-якими належними письмовими доказами.

Представником ОСББ «Харківське узлісся»не надано достатніх доказів, які б в своїй сукупності свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст. 149 ЦПК України.

Заявником не наведені переконливі обставини, що свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зроблені лише одні припущення.

Посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання на його підтвердження доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 ..

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, відповідно до якого достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимог чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Всупереч вимог ст. 11, 12, 13, 81 ЦПК України, представником ОСББ «Харківське узлісся»не надано до суду належних та допустимих доказів, що є достатніми для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення, що належать на праві власності ОСОБА_1 .

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Харківське узлісся» - голови правління Дормачевої Олександри Михайлівни про забезпечення позову до подання позовної заяви, інша особа, яка може отримати статус учасника справи - ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Поволяєва