Дата документу 08.12.2020 Справа № 331/364/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/364/19 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/807/3345/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко Світлани Михайлівни, третя особа: Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М., третя особа: Державна казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, 14 вересня 2015 року за заявою його матері ОСОБА_3 у Четвертій Запорізькій державній нотаріальній конторі було відкрито спадщину та заведено спадкову справу № 243/2015.

15 вересня 2015 року ОСОБА_1 також подала заяву про прийняття спадщини за законом після померлого батька.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, ОСОБА_1 07 червня 2017 року подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, на підставі якої було заведено спадкову справу №162/2017.

Позивач зазначала, що спадкодавцям за життя на праві спільної сумісної власності належала квартира загальною площею 58,91 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 05.10.2007 року

Після їх смерті ОСОБА_1 вважається спадкоємцем зазначеної квартири, проте свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру їй досі не видано, так само не прийнято ніякого рішення про відмову у видачі вказаного свідоцтва та не надано роз`яснень щодо вирішення цього питання в судовому порядку, хоча з часу відкриття першої спадщини минуло вже понад чотири, а з часу відкриття другої понад два роки.

Під час відвідувань нотаріуса на протязі 2017-2018 років, ніякої конкретної інформації та роз`яснень, позивачу надано не було, у доступі до ознайомлення із спадковими справами було відмовлено.

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 надіслала нотаріусу офіційну письмову заяву про вчинення певних дій, надання інформації та документів, в якій просила:

1) надати довідки (витяги зі спадкового реєстру) щодо реєстрації спадкових справ, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; надати в письмовій формі об`єктивну та вичерпну інформацію з оформленням у встановленому порядку відповідного документу (постанови) про причини відмови до цього часу у вчиненні нотаріальних дії щодо оформлення спадкових прав (видачі свідоцтва про право на спадщину) на квартиру загальною площею 58,91 кв.м., в тому числі житлова площа 42 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; надіслати на поштову адресу ( АДРЕСА_3 ) копії усіх документів, які містяться в спадкових справах, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Нотаріусом було відмовлено у задоволенні заяви по усім пунктам.З відповіді вбачається, що затримка у видачі свідоцтва про право на спадщину обумовлена наявністю: «зареєстрованого арешту та необхідність його зняття для видачі свідоцтв про право на спадщину», про що позивачу нібито було повідомлено при зверненні у квітні місяці 2018 року. Проте, у тексті відповіді відсутні жодні достовірні відомості про такий арешт - коли, де, ким і на якій правовій підставі він накладений, відсутні жодні рекомендації з приводу того, як саме його необхідно зняти та що саме слід робити заявникові.

Задля перевірки достовірності інформації про наявність арешту ОСОБА_1 звернулася до місцевого нотаріуса у м. Енергодарі, однак останній ніяких арештів на квартирі не виявив. Також місцевий нотаріус безоплатно роз`яснив, що відомості про нерухоме майно та заборону його відчуження є загально доступними і будь-яка особа може ці відомості отримати на офіційному сайті Міністерства юстиції України через Кабінет електронних сервісів. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 152320058 від 11 січня 2019 року також підтверджено відсутність записів про арешт та заборону відчуження на цю квартиру.

Відмову нотаріуса у доступі до інформації та документів зі спадкових справ №243-2015 та 162-2017, ОСОБА_1 вважає формальною, а надання відповіді нотаріусом про відмову у видачі свідоцтва на спадщину у вигляді листа, без винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій протиправною.

Спроби нотаріуса витребувати від позивача якісь гроші за свої послуги також є протиправними, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, та звільнена від сплати держмита згідно пп. 18 ст. 4 Декрету КМУ «Про державне мито» та згідно п. 15 Положення про порядок надання державними нотаріусами Запорізької області додаткових послуг правового характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, а також послуг технічного характеру, затвердженого наказом Головного управління юстиції у Запорізькій області від 04.10.2017р.

Бездіяльність нотаріуса, приховування інформації та зволікання у видачі свідоцтва про право на спадщину не тільки створює перешкоди у користуванні успадкованою квартирою, але й унеможливлює реалізацію інших прав спадкоємця, зокрема, права на отримання недоодержаної пенсії бабусі у розмірі 5000 грн., передбаченого ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач з дитинства є інвалідом II групи, її хвороба заважає їй вільно пересуватися і змушує постійно перебувати під лікарняним доглядом. Окрім інвалідності вона ще є одинокою матір`ю і самостійно виховує малолітню дитину. Кожна поїздка до нотаріуса, на яку позивач витрачає більше 10 годин, сприймається як надлюдське випробування, виснажує її фізичний та моральний стан, викликає душевні страждання та емоційні хвилювання.

Внаслідок такої поведінки відповідача у ОСОБА_1 неодноразово відбувалися вимушені зміни у її життєвих стосунках, вона втратила нормальну працездатність, душевну рівновагу, постійно перебуває у стресовому стані, відчуває нервові зриви та душевні хвилювання, у тому числі за свою дитину та її майбутнє, бо після смерті рідних вона давно планувала переїхати з дитиною на постійне місце проживання в успадковану квартиру. Це свідчить про спричинення їй моральної шкоди, яку позивач оцінила у розмірі 225342 грн.

Крім того, щоб розпочати лікування, після відповіді нотаріуса, ОСОБА_1 було придбано частину прописаних ліків на загальну суму 1942,90 грн.

Посилаючись на наведене, з урахування заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд:

- Визнати протиправними дії Державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. в частині відмови у задоволенні ОСОБА_1 письмової заяви від 15 листопада 2018року про вчинення певних дій, надання інформації та документів;

- Визнати протиправною відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі письмової заяви від 15 листопада 2018 року про вчинення певних дій, надання інформації та документів, шляхом надіслання листа від 28 листопада 2018 року №2220/02-14/243-15,152-2017, а не шляхом винесення відповідної постанови;

- Зобов`язати Державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М.:

- надати ОСОБА_1 довідки (витяги зі спадкового реєстру) щодо реєстрації спадкових справ, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- надіслати на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) копії усіх документів, наявних у спадкових справах №243/2015 та 162/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину щодо майна, належного померлому 15.03.2015 року ОСОБА_2 , у тому числі на квартиру загальною площею 58,91 кв.м., в тому числі житлова площа 42 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину щодо майна, належного померлій 03.02.2017 року ОСОБА_3 , у тому числі на квартиру загальною площею 58,91 кв.м., в тому числі житлова площа 42 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

- Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 225342 грн.

- Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1942,90 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року позов залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки судом встановлено, що підставою для затримання видачі свідоцтва про право на спадщину є арешт як наслідок закінчення судового провадження за рішенням (ухвалою) суду, яке набрало законної сили, а тому суд вважав дії державного нотаріуса законними та обґрунтованими. Оскільки вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди є похідними, суд також не вбачав підстав для їх задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року, та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що головною причиною звернення до суду за захистом порушених прав, слугувало зволікання нотаріуса з видачею свідоцтва про право на спадщину протягом тривалого строку. Аналогічний предмет спору розглядався в інших судах, та вищими судовими інстанціями надавалися правові висновки, які не є суперечливими та мають усталений характер, зокрема в рішенні Верховного Суду України від 03 жовтня 2007 року (справа № 6-8253св07), зазначено, у матеріалах справи відсутні дані про накладення арешту судовими чи слідчими органами, як і інші дані з відповідних реєстрів про неможливість вчинення нотаріальної дії нотаріусом. Судом першої інстанції норму п. 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюста 22.02.2012 № 296/5, розтлумачено по іншому, та в якості підстави для затримки видачі свідоцтва про право на спадщину визнано арешт, накладений Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ, який не відносить до судових або слідчих органів. Крім того, факт існування арешту не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 77,78 ЦПК України. ОСОБА_4 , ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої обтяження або заборони на вказану квартиру, щодо якої існує спір, не обліковуються. Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі смерті боржника виконавче провадження підлягає закриттю із зняттям всіх арештів, а отже, зі смертю її батька, виконавче провадження підлягало закриттю, а кредитору за виконавчим листом слід було у встановленому порядку заявити кредиторські вимоги до спадкоємця.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції засад рівності всіх учасників судового процесу, засад змагальності та свободи в наданні доказів. Так, у попередньому судовому засіданні нею було подано заяву про витребування у відповідача для залучення до матеріалів справи копії усіх документів, наявних у спадкових справах, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язавши один примірник таких документів надіслати на поштову адресу позивача. Однак, судом заява залишена поза увагою, жодного рішення суд не прийняв, не врахував, що позивач з дитинства є особою з інвалідністю 2 групи, що ускладнює особисте ознайомлення з матеріалами спадкової та судової справи. Також, отримання судом інформація з чужих слів, а саме пояснень начальника Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя, якого не залучено до участі у справі, та не приведено до присяги свідка, не має ніякої доказової сили.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить розглянути по суті її заяву про витребування доказів від 18 червня 2019 року, подану до суду першої інстанції та залишену без уваги. Витребувати у відповідача для залучення до матеріалів справи копії усіх документів, наявних у спадкових справах відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язавши один примірник таких копій надіслати на поштову адресу скаржниці. Також скаржниця просить надіслати на її адресу копію інформації та матеріалів, наданих у справу начальником Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя на виконання ухвали суду про витребування доказів від 05 червня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. просить залишити рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 року без змін. Посилання ОСОБА_1 на недоведеність факту накладення арешту на квартиру відповідач вважає безпідставним, оскільки отримана в електронній чи паперовій формі інформація за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав, має однакову юридичну силу. ОСОБА_1 , в свою чергу, не надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб`єкта. Для здійснення перевірок, враховуючи те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, а інший спадкоємець малолітній, з метою економії їх коштів, державним нотаріусом здійснені перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як щодо об`єктів нерухомого майна, так і щодо суб`єкта права на це майно (спадкодавця), в результаті чого, виявлена наявність зареєстрованого арешту на все нерухоме майно спадкодавця. 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як законному представнику малолітнього спадкоємця, ОСОБА_6 , 2008 року народження, державним нотаріусом повідомлено про наявність зареєстрованого арешту на все нерухоме майно спадкодавця ОСОБА_2 з наданням письмової інформації про: документ, який є підставою арешту; орган, який видав цей документ, його номер та дату видачі Спадкоємцям, у тому числі і ОСОБА_1 , роз`яснено вимоги підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України. Зазначені дії здійснені нотаріусом з метою сприяння спадкоємцям, щодо звернення до суду для зняття арешту, з метою усунення перешкоді для видачі свідоцтв про право на спадщину. Спадкоємиця не здійснила жодної дії щодо усунення перешкод для видачі свідоцтва про право на спадщину, а через рік звернулась до суду з цим позовом.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. Повістки, направлені скаржниці з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на адресу, зазначену нею у позовній заяві та апеляційній скарзі, повернулись до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 191, 198). За приписами п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, щодо клопотання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про розгляд її заяви, яку судом першої інстанції залишено без уваги, витребування копій усіх документів, наявних у спадкових справа після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву від 18 червня 2019 року, в якій позивач просить витребувати у відповідача для залучення до матеріалів справи копії усіх документів, наявних у спадкових справах № 243/2015 та № 216/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зобов`язавши один примірник таких документів надіслати на поштову адресу позивача (а.с. 85).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувати у Державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. завірені належним чином копії спадкових справ № 243/2015 та № 162/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 124).

На виконання вищезазначеної ухвали державним нотаріусом надіслано до суду належним чином копії спадкових справ № 243/2015 та № 162/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 1-26, 27-94).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції засад змагальності учасників процесу, спростовуються матеріалами справи. З урахуванням зазначеного, в суді апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання про витребування копій спадкових справ, заведених після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 щодо надсилання на її поштову адресу копій зазначених документів не можуть бути задоволенні, оскільки вказані дії виходять за межі повноважень суду та не передбачені нормами процесуального законодавства. Право особи, яка бере участь у справі, ознайомлюватися з матеріалами справи передбачено статтею 43 ЦПК України. Так, позивач не була позбавлена права ознайомитися з матеріалами справи, оскільки таке право залежать виключно від волі особи, доказів того, що вона була позбавлена такої можливості не надано. Посилання позивача на те, що вона є особою з інвалідністю також не є підставою для направлення на її поштову адресу копій матеріалів справи, оскільки остання не позбавлена права приймати участь у справі через представника.

Так, судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (батька позивача), який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .(т. 2 а.с. 3, 18, зворот).

14 вересня 2015 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Єжовою М.А. (бабуся позивача) подана заява про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина - ОСОБА_2 , яка була зареєстрована за № 664 (т. 2 а.с. 2).

На підставі вищезазначеної заяви нотаріусом заведено спадкову справу № 243/2015.

В заяві зазначено, що крім ОСОБА_3 , є спадкоємці за законом: син спадкодавця ОСОБА_8 , та дочки спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , 2008 року народження (т. 2 а.с. 2).

ОСОБА_3 був наданий Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі з переліком документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, інший примірник Витягу знаходиться в матеріалах спадкової справи (т. 2 а.с. 4, зворот).

15 вересня 2015 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори поштовим відправленням надійшла заява ОСОБА_9 про прийняття спадщини за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька - ОСОБА_2 , яка зареєстрована за № 672 та долучена до спадкової справи № 243/2015 (т. 2 а.с. 11, зворот).

Також, 15 вересня 2015 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори поштовим відправленням надійшла заява ОСОБА_8 про відмову від прийняття спадщини за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за № 671 та долучена до спадкової справи № 243/2015 (т. 2 а.с. 17, зворот).

ОСОБА_3 за видачею свідоцтва про право на спадщину не зверталась.

03 лютого 2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла (т. 2 а.с. 28, зворот). На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40).

З заповіту ОСОБА_3 вбачається, що все своє майно заповіла ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 31)

07 червня 2017 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори подана особисто ОСОБА_1 заява про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 09 січня 2008 року за реєстровим № 2-5 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі - ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за № 473 та на її підставі заведено спадкову справу № 162/2017 (т. 2 а.с. 27-28).

В її заяві зазначено, що крім ОСОБА_1 є ще спадкоємці за законом: онук спадкодавця ОСОБА_8 , та онука спадкодавця ОСОБА_6 , 2008 року народження, тобто діти раніше померлого ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 27, зворот).

Підпункти 4.9-4.11, 4.16, 4.17 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.п. 4.16, 4.17 глави 10 Порядку, у разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Під час підготовки документів до видачі, нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. було виявлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все нерухоме майно ОСОБА_2 Жовтневим ВДВС Запорізького МУЮ накладено арешт на невизначене майно та все нерухоме майно, згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 34926372 від 07.11.2012 року (т. 2 а.с. 42, зворот).

15 листопада 2018 року до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори від ОСОБА_1 надійшла заява. В якій вона просила: 1. надати їй довідки (витяги зі спадкового реєстру) щодо реєстрації спадкових справ, заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 2 Надати їй в письмовій формі об`єктивну та вичерпну інформацію з оформленням у встановленому порядку відповідного документу (постанови) про причини відмови до цього часу вчиненні нотаріальних дії щодо оформлення її спадкових прав (видачі свідоцтва про право спадщину) на квартиру загальною площею 58,91 кв.м., в тому числі житлова площа 42 кв.м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 3 Надіслати на її поштову адресу копії усіх документів, які містяться в спадкових справах заведених за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 16).

28 листопада 2018 року державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. надіслано лист на адресу ОСОБА_1 , в якому роз`яснено, що відповідно до підпунктів 4.15, 4.16, 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони арешту цього майна. У разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

В листі зазначено, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . По закінченні шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , при зверненні у квітні місяці 2018 року та підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті спадкодавців ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - законному представнику іншого спадкоємця ОСОБА_6 , 2008 року народження, було повідомлено про наявність зареєстрованого арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 та необхідність зняття арешту для видачі свідоцтв про право на спадщину. Повідомлено також про неможливість у відповідності до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» надіслати на адресу ОСОБА_1 копії усіх документів, зо містяться в спадкових справах (т. 1 а.с. 18-19).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини 2 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільногоправа залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як передбачено частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до частини 4 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вбачається, що ОСОБА_1 заявлено вимогу щодо визнання протиправними дії Державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. в частині відмови у задоволенні ОСОБА_1 письмової заяви від 15 листопада 2018 року про вчинення певних дій, надання інформації та документів та зобов`язання державного нотаріуса надіслати на поштову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) копії усіх документів, наявних у спадкових справах №243/2015 та 162/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Колегія судді погоджується з висновком суду, що на письмове звернення ОСОБА_1 від 15 листопада 2018 року відповідачем державним нотаріусом Бережко С.М., 28 листопада 2018 року із дотриманням вимог чинного нотаріального діловодства надано позивачці письмову відповідь з роз`ясненням всіх питань стосовно нотаріальних справ № 162/2017 та 243/2015, зокрема, роз`яснено вичерпний перелік підстав для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Також, обґрунтованим є висновок суду про неможливість задоволення вимоги ОСОБА_1 про надання їй копій усіх документів, наявних у спадкових справах №243/2015 та 162/2017, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскільки вона не ґрунтується на вимогах Закону, законодавством не передбачено ні направлення нотаріусом копій спадкових справ, ні надання їх для ознайомлення.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 глави 13 розділу І Порядку, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

До змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлені певні вимоги (глава 13 розділу І Порядку), зокрема, у постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання);причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Згідно з статтями 49, 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Разом з цим, встановлено, що державним нотаріусом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виносилась. Вимог щодо зобов`язання нотаріуса розглянути питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 не заявлялось.

Натомість, вимога про визнання протиправною відмови у вчиненні нотаріальної дії на підставі письмової заяви від 15 листопада 2018 року про вчинення певних дій, шляхом надіслання листа від 28 листопада 2018 року, а не шляхом винесення відповідної постанови також не може бути задоволена, оскільки надаючи відповідь на заяву ОСОБА_1 державний нотаріус діяла у відповідності до статті 5 Закону України «Про нотаріат», якою визначено обов`язки нотаріуса, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду.

При цьому посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду України від 03 жовтня 2007 року (справа № 6-8253св07) не приймаються колегією суддів, оскільки у зазначеній справі були суттєво відмінні від цієї справи обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на встановлені обставини, зокрема, недоведеність протиправності дій (бездіяльності) нотаріуса, судом першої інстанції вірно зазначено про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки вони є похідними.

Також вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання Державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину щодо майна, належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , у тому числі на квартиру загальною площею 58,91 кв.м., житлова площа 42 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , також не підлягають задоволенню.

Так, за матеріалами спадкової справи, заведеної після померлого ОСОБА_2 , вбачається, що його спадкоємцями першої черги, окрім ОСОБА_1 є донька ОСОБА_6 2008 р.н., яка має право на обов`язкову частку у спадщині. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За приписами ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи також, що ОСОБА_1 не визначено ОСОБА_6 в якості відповідача по цій справі, а отже, у разі задоволення вимоги про зобов`язання видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, судом буде порушено права ОСОБА_6 як спадкоємця.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2020 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: