Справа №263/9210/20
Провадження № 2/263/2138/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Федоренко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна зі спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ: Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про виділ частки майна зі спільної сумісної власності, який було уточнено, в позові просить припинити спільну сумісну власність на житловий будинок АДРЕСА_1 , виділити 27/100 частини житлового будинку в натурі зі спільної сумісної власності, визначити право приватної власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 18.06.2004 року ій належить 27/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . відповідно до уточненої позовної заяви будинок літ.Г-1 складається з житлових кімнтат 2-4, 2-5, кухні 2-3, сіней 2-1, сіней 2-2, ганку літ.г3-1, літньої кухні літ.К-1. вбиральні літ.е-1, 1/3 частини паркану, загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. Згідно рішеннь Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29.01.1993 року та 23.07.2007 року власником 21/100 частки вказаного домоволодіння є відповідач ОСОБА_3 , а 52/100 частки - ОСОБА_2 . Позивач має намір виділити свою власність з 27/100 частки в ціле, тому вимушена звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 27.10.2020 року було постановлено повернутися до стадії підготовчого судового засідання, виключено з числа третьої особи ОСОБА_3 та залучено її до участі у справі у якості співвідповідача, позивачем подано уточнені позовні вимоги. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовну заяву просила задовольнити. ВідповідачіОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також заяви позивача та відповідачів, які визнали позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно вимог ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 18.06.2004 року (справа №2-3980) визнано право власності на спадщину за ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_4 , а саме на 27/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , та зареєстрованого БТІ м.Маріуполя 30.09.2004 року в книзі 32, номер запису 24704. З наданого технічного паспорту на садибний(індивідуальний) житловий будинок, виданого 11.02.2004 року ККП Маріупольське БТІ, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок літ.А-1, прибудова літ.А1-1, житловий будинок літ. Г-1, вбиральні літ.З,С, Л,Т, сарай літ.И, літня кухня літ.К, гаражі літ. Ж, М, сараї літ. Е,Д,П,Н,Р, огорожа №. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької областівід 29.01.1993 року (справа №2-503 93) за ОСОБА_3 визнано право власності на домоволодіння літ.А-1 по АДРЕСА_1 . Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької областівід 23.07.2007 року (справа №2-2309) за ОСОБА_2 визнано право власності та виділено в натурі 52/100 частки, яка є єдиним цілим частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме частини жилого будинку літ.Г-1, житловою площею 19,1 кв.м. Відповідно до довідки ККП "Маріупольське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість " № 1773 від 30.10.2020 року зазначено, що до складу 27/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 входить частка житлового будинку літ.Г-1, житлові кімнати 2-4,2-5,2-3, сіни г2-1, ганок г3-1, літня кухня літ.К-1, вбиральня літ.е-1, 1/3 частка паркану, житловою площею 18,7 м2, загальною площею 31,4 м.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 9/с будівельно-технічної експертизи від 26.11.2020 року, виділити в натурі в ціле домоволодіння 27/100 часток домоволодіння, що складається з сіней 1, площею 1,3 кв.м., сіней 2 площею 4,4 кв.м, кухні3 площею 7,0 кв.м., жтлої кімнати 4 площею 14,4 кв.м, жилої кімнати 5 площею 4,3 кв.м., загальною площею 31,4 кв.м., жилою площею 18,7 кв.м., літньої кухні літ.К, що розрашоване за адресою: АДРЕСА_1 , можливо. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 1 ст.364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" № 7 від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Відповідно до статей 358, 364 ЦК України - виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 та від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 (підлягає врахуванню судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зістаттею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Суд, аналізуючи належні та допустимі докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що зміни розміру часток співвласників при виділі позивачу частки із майна не буде допущено, при підтвердженні технічної можливості здійснення такого виділення майна відповідно до розміру належної позивачу частки, відповідачі не заперечують проти позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині виділення частки домоволодіння зі спільної часткової власності в цілу частку підлягають задоволенню, припинивши право позивача спільної часткової власності на дане домоволодіння. При цьому суд вважає правільним зазначити номери приміщень та літери домоволодіння відповідно до заявлених позовних вимог та відповіді ККП "Маріупольське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість" № 1773 від 30.10.2020 року із правільним переліком приміщень та їх літер, оскільки позивачем у позові замість сіней г2-1 зазначено сіни 2-1 та 2-2, що згідно плану є одним приміщенням. Також слід врахувати, що згідно інвентаризаційної справи, наданої суду БТІ м.Маріуполя, приміщення 2-3 житлового будинку літ.Г-1 є кухнею, а не жилою кімнатою, оскільки у довідці, наданій БТІ, приміщення 2-3 зазначено житловою кімнатою, шо на думку суду є опискою та спростовується експликацією до будинку літ.Г-1.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ частки майна зі спільної сумісної власності - задовольнити. Виділити ОСОБА_1 27/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з частки житлового будинку літ-Г-1, а саме з житлових кімнат 2-4, 2-5, кухні 2-3, сіней г2-1, ганку г3-1, літньої кухні літ.К-1, вбиральні літ.е-1, 1/3 частки паркану, загальною площею 31,4 кв.м., житловою площею 18,7 кв.м. зі спільної часткової власності в цілу частку, припинивши право спільної часткової власності ОСОБА_1 на дане домоволодіння.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.І.Федоренко