Справа № 747/406/20
Провадження № 2/747/134/20
РІШЕННЯ

іменем України

21.12.2020 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача і третьої особи Лисенка В.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Трибуна плюс» про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача та третьої особи. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що розпорядженням Президента України від 14.04.2020 року її призначено головою Талалаївської районної державної адміністрації. Постановою Талалаївської селищної територіальної виборчої комісії Прилуцького району Чернігівської області № 6 від 21.09.2020 року «Про реєстрацію кандидатів на посаду Талалаївського селищного голови на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року» її зареєстровано кандидатом на посаду Талалаївського селищного голови на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року та видано посвідчення кандидата на голову. 24 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_3 в Талалаївській районній газеті «Трибуна хлібороба» № 39 (9457) опублікував статтю «А влада під ручку з криміналом…», в якій поширив відомості, які є недостовірними та такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. А саме «відверто товариські стосунки ОСОБА_4 з одіозним ОСОБА_5 , проти якого відкрито ряд кримінальних проваджень, прийнято низку судових ухвал: Бахмацьким районним судом, Зарічним районним судом міста Суми, Роменським міськрайонним судом Сумської області, Новозаводським районним судом м. Чернігова. Працівниками поліції проводяться заходи по виявленню причетності ОСОБА_6 та пов`язаних з ним осіб до вчинення кримінальних правопорушень щодо мешканців селища Талалаївка та району. Зокрема, за фактами умисного підпалу автомобіля ВАЗ-2110 ОСОБА_7 , підпалу гаража ОСОБА_8 , підпалу автомобілів, які належать ОСОБА_9 , ОСОБА_3 з Талалаївки та багато інших кримінальних злочинів. Це лише дещо з того, що інкримінується ОСОБА_10 ». «Незважаючи на все це ОСОБА_11 чи не щоденний завсідник у кабінеті голови райдержадміністрації ОСОБА_4 Не заради ж чаювання він відвідує першу посадову особу району з такою настирною систематичністю. І ніяк не віриться, що керівник району нічогісінько не знає про кримінальний бік життя свого візаві. І які, цікаво, проблеми може вирішувати керівник району в ході системних зустрічей із кримінальних справ майстром?» «Підприємці обурювались тим, що ОСОБА_11 будучи впевненим, що він зі своїм оточенням проведе на посаду голови ОТГ ОСОБА_12 , вже визначає, хто і на який посадах буде працювати, а кому доведеться залишитись без роботи…». «Та які б виправдання своїм стосункам з ОСОБА_5 не наводила б ОСОБА_13 , очевидним залишається факт: районна влада в особі голови РДА залишається під ручку з криміналом. А такий конгломерат завжди стає злочинним, що особливо небезпечно для будь-якого соціуму, в тому числі і для об`єднаної територіальної громади. І дуже буде прикро, коли розбудова самоврядних структур, новоутворених громад у черговий раз спотикнеться об гримучу суміш влади і криміналу».

Але вся ця інформація не відповідає дійсності і порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, як голови Талалаївської РДА. Для задоволення позовних вимог позивача про спростування недостовірної інформації достатньо доведення факту поширення недостовірної, неправдивої або перекрученої інформації, яка може завдати шкоду особистим немайновим правам позивача. ОСОБА_14 є другом дитинства позивача, з яким вона по даний час підтримує товариські стосунки. ОСОБА_14 є директором ТОВ «ТАЛАГРОКАР», яке знаходиться по АДРЕСА_1 та займається вирощуванням сільськогосподарських культур на території Талалаївського району. Дійсно з дня призначення позивача на посаду голови РДА ОСОБА_14 декілька разів заходив до неї в кабінет. Твердження відповідача про те, що відносно ОСОБА_14 порушено кримінальні провадження судами не відповідають дійсності, оскільки згідно з розміщеною на сайті Судової влади інформацією названі відповідачем суди вироків щодо ОСОБА_14 не ухвалювали відсутні щодо нього кримінальні провадження. Як не відповідає дійсності, що ОСОБА_11 чи не щоденний завсідник у її кабінет, з яким вона систематично зустрічається та залишається під ручку з криміналом. Поширена відповідачем інформація не є оціночним судженням, суб`єктивною думкою, критикою діяльності, тощо, навпаки, недостовірна інформація викладається як факт, що не передбачає двозначного тлумачення. Тобто обставина тісних зав`язків позивача з криміналом і такий конгломерат завжди стає злочинним, що особливо небезпечно для будь-якого соціуму, в тому числі і для територіальної громади, повідомляється чітко, точно та є констатацією факту. Поширена відповідачем інформація порушує особисті немайнові права позивача, зокрема, право на повагу до гідності та честі, ділову репутацію та недоторканість. Вказаним твердженням відповідач фактично висвітлює нібито незаконну діяльність позивача, як голови райдержадміністрації, та формує відповідну негативну думку у громади, органу місцевого самоврядування, що є неприпустимим. Також поширена відповідачем інформація підриває авторитет позивача та ділову репутацію у селищі та районі, оскільки її висвітлено як таку, що тісно пов`язана з криміналом, і обрання її селищним головою приведе до утворення злочинного конгломерату і новоутворена громада у черговий раз спотикнеться об гримучу суміш влади і криміналу. Поширена інформація формує думку серед громади, що позивач має тісні зв`язки з криміналом і займається незаконною діяльністю. В статті міститься інформація, що носить стверджувальний характер, в ній йдеться про встановлені факти, така інформація є негативною і завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача, оскільки дискредитує її як голову райдержадміністрації та кандидата на посаду селищного голови.

Тому позивач ОСОБА_2 просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує її честь та гідність, ділову репутацію, поширену ОСОБА_3 в Талалаївській районній газеті «Трибуна хлібороба» № 39 (9457) від 24.09.2020 року у статті під назвою «А влада під ручку з криміналом…»; зобов`язати ОСОБА_3 не пізніше п`яти днів з дня набрання судовим рішенням у справі законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію шляхом опублікування тексту резолютивної частину суду у цій справі. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на ї користь моральну шкоду за поширення інформації, що не відповідає дійсності й принижує її честь та гідність, ділову репутацію у сумі 100 000 грн.

Згідно наданого відповідачем ОСОБА_3 відзиву позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, оскільки вони є безпідставними, необґрунтованими та не доведеними виходячи з наступного. Своєю статтею ОСОБА_3 не мав на меті звинувачувати або образити ОСОБА_2 , лише здійснив опис громадських суджень, які мали місце як під час так і після публічних подій, на яких він був присутній особисто, стаття написана у виді запитального характеру. Предметом його статті є оціночні судження та роздуми щодо обставин, які мали місце під час зустрічі голови Талалаївської РДА та одночасно кандидата на посаду Талалаївського селищного голови ОСОБА_2 з виборцями, а саме щодо ігнорування звернень потерпілих від підпалів. Позивачка, будучи публічною особою, сприйняла критику громадян своєї діяльності як особисту пряму образу. Сама ОСОБА_2 в позовній заяві вказує, що ОСОБА_14 , який очолює ТОВ «ТАЛАГРОКАР», є її другом дитинства, з яким вона і на даний час підтримує товариські стосунки, а також те, що з моменту її призначення на посаду голови РДА він дійсно декілька разів заходив до її кабінету. Крім того, в своїй статті ОСОБА_3 прямо не згадує реальну особу ОСОБА_14 , але позивач сприйняла персонаж статті саме за свого друга та з метою його захисту аргументації незаплямованої репутації та відсутності на розгляді будь-яких справ у судах чи ухвалених вироків, долучила роздруківки з сайтів цих судів. Але долучені знімки демонструють лише відсутність співпадінь із запитом та не є доказом вини чи невинуватості особи або проведення досудового розслідування. Проте відповідачу відомо про існування деяких справ, в яких потерпілі особи підозрюють ОСОБА_14 у причетності до знищення їх майна. Дана інформація неодноразово лунала на різних зібраннях, акціях та мітингах. Гасло «Влада під руку з криміналом» звучало на різних масових заходах, які проходили під адміністрацією, на засіданні районної ради, в будинку культури, при зустрічі з виборцями задовго до призначення на свою посаду позивачки, тому даний вислів в нашому регіоні по відношенню до влади звучить постійно як крилатий вислів. Слова, які стосувались зустрічей з ОСОБА_14 , озвучувалися людьми на публічних мітингах, масових зібраннях. Незрозумілою залишається позиція позивача щодо здійснення захисту репутації та відстоювання непричетності її друга ОСОБА_14 до злочинної діяльності. В своїй статті відповідач зазначив, що під час зустрічі ОСОБА_2 із виборцями підприємці та інші присутні цікавились, що поєднує ОСОБА_12 і ОСОБА_6 , чому він чи не щоденний завсідник у її кабінеті, чи розуміє вона, що ці стосунки компрометують і її як людину, і її посаду, адже деякі з них підозрюють ОСОБА_15 у підпалі їх майна. Вислови відповідача не містять завідомо неправдивої інформації і надмірності оціночних суджень, в статті не вживаються брутальні, принизливі чи непристойні вислови в адресу позивачки, оскільки відповідач, як один із потерпілих від підпалу, у статті передав своє бачення почутого на зустрічах з виборцями, своє суб`єктивне відношення до можливості мати ділові, дружні чи інші відносини посадової особи з особою з неналежними, на особисте переконання частини громадян, якостями.

У відповіді на відзив представника позивача зазначається, що інформація, викладена в статті ОСОБА_3 щодо ніби-то незаконної діяльності голови РДА не підтверджена жодними доказами, позивача висвітлено як таку, що тісно пов`язана з криміналом. Недостовірна інформація викладається відповідачем як факт, що не передбачає двозначного тлумачення. Обставина тісних зв`язків позивачки з криміналом повідомляється чітко, точно та є констатацією факту. Хоча жодних доказів на підтвердження викладеної в статті інформації відповідачем на надано. Крім того, поширена відповідачем недостовірна інформація негативно вплинула на стан здоров`я позивачки, яка перебуває у стані морального пригнічення та дискомфорту, втратила спокій, відчуває моральні страждання, що негативно впливає на самопочуття, настрій, через що підвищується тиск, і відповідно є необхідність в лікуванні.

У наданому представником відповідача запереченні на відповідь на відзив зазначається, що позивачка не вказала, в чому саме полягає причинно-наслідковий зв`язок ймовірного погіршення фізичного та психологічного стану, та не надала доказів такого стану, який нею було набуто в результаті оприлюднення відповідачем статті. Зокрема, відсутнє чітке формулювання суми морального відшкодування та що саме призвело до утворення такої значної суми. ОСОБА_3 в статті не висловлював особистої критики по відношенню до позивачки як до фізичної особи, а лише ставив питання оцінки роботи публічної та посадової особи, а також виразив занепокоєння, які ним були почуті на громадських зібраннях. В статті відсутні образи або висловлювання відносно ОСОБА_2 чи членів її сім`ї, які б могли порушувати її особисті немайнові права.

Згідно письмових пояснень представника третьої особи директора ТОВ «Трибуна плюс» Гострої О.О. - зазначається, що 03 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Трибуна плюс» із заявою про розміщення авторського відкритого листа. 24 вересня 2020 року ТОВ «Трибуна плюс», діючи в рамках статутної діяльності, розмістило в Талалаївській районній газеті «Трибуна хлібороба» № 39 (9457) статтю «А влада під ручку з криміналом». В статті ОСОБА_3 відсутні будь-які обвинувачення ОСОБА_2 , за своїм змістом стаття має запитальний характер та висвітлює громадські судження публічних подій, на яких автор статті був присутній. Автор своєю статтею не порушив жодних прав ОСОБА_2 , які б могли призвести до її моральних страждань. Він виразив свої судження, можливо припущення, поєднані з роздумами щодо обставин, які мали місце під час зустрічі ОСОБА_2 , як кандидата на посаду голови ОТГ, з виборцями щодо ігнорування звернень потерпілих від підпалів. Районна газета є єдиним друкованим виданням Талалаївського району, яке незалежно та об`єктивно висвітлює події громади, дає можливість її мешканцям незалежно від політичних переконань та критики влади бути почутими. ОСОБА_2 , будучи публічною особою, не сприйняла критики громадян своєї діяльності, які за своїм змістом не містили жодних прямих звинувачень.

В судових засіданнях по справі представник позивача адвокат Маляр М.В. позов підтримав і просив задовольнити, поскільки вся інформація, викладена в статті відповідача, не відповідає дійсності. Позивач не заперечує, що ОСОБА_14 є її другом дитинства, на даний час він є директором ТОВ «ТАЛАГРОКАР», і іноді заходить до неї в кабінет по виробничим питанням. Але жодних кримінальних проваджень відносно ОСОБА_14 на даний час немає, як про це написано в статті, на підтвердження є довідка МВС. Жодних кримінальних проваджень у Бахмацькому районному суді Чернігівської області, Зарічному районному суді міста Суми, Роменському міськрайонному суді Сумської області, Новозаводському районному суді м. Чернігова відносно ОСОБА_14 немає також, що підтверджується долученими до позовної заяви витягами із сайтів даних судів. Також є неправдивою інформація про те, що ОСОБА_14 є завсідником у кабінеті ОСОБА_2 оскільки жодних доказів цьому автор у статті не надає. Автор подає в статті інформацію, як факти, жодним чином це не є його оціночним судженням. Все це порушує честь і гідність позивача, підриває її авторитет, як голови РДА, оскільки в статті описується ніби-то незаконна діяльність ОСОБА_2 , її зв`язок з криміналом, але який жодним чином не підтверджений. Опублікована стаття сформувала громадську думку, зокрема, у виборців, так як ОСОБА_2 не була обрана на посаду голови ОТГ можливо і в результаті публікації статті. В результаті чого вона перенесла моральні страждання і переживання, погіршився стан її здоров`я, такими діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку позивач оцінила в 100 000 грн і яку просить суд стягнути з відповідача. Посилання ж сторони відповідача на те, що в статті не йдеться мова про друга ОСОБА_2 - ОСОБА_14 , а просто про якусь особу ОСОБА_16 , не відповідає дійсності, оскільки у селищі Талалаївка із таким ім`ям та прізвищем є тільки одна особа, яка користується білим автомобілем Рендж Ровер та чорним Мерседесом, і на яку прямо зазначає автор статті і який фігурує в телевізійних роликах, які є в мережі інтернет.

Представник відповідача ОСОБА_17 в судових засіданнях позов не визнав, оскільки опублікована стаття авторства ОСОБА_18 жодним чином не містить прямих звинувачень ОСОБА_2 , це є особиста думка автора про кримінальні події останніх років, які відбуваються в селищі і на яким жодним чином не реагує влада і правоохоронні органи. Автор, який є одночасно і потерпілим від підпалу, у статті виразив думку учасників різних зібрань, які проходили в Талалаївці, починаючи з 2018 року, викладено відношення автора до тих подій, стаття написана у вигляді відкритого листа після зустрічей ОСОБА_2 , як кандидата на посаду голови ОТГ, із своїми виборцями, на яких виражалось занепокоєння бездіяльністю влади у вирішенні проблем потерпілих від підпалів. Крім того, у статті прямо не зазначено, що особа ОСОБА_14 , є другом дитинства ОСОБА_2 ОСОБА_14 , на захист якого направлений позов. У статті автор створив збірний образ людини, яку підприємці підозрюють в підпалах та вимаганнях, про що автор почув на масових зібраннях, дані випадки були в селищі ще до призначення ОСОБА_2 головою РДА. Також у своїй статті автор роздумує про те, що на посаді голови ОТГ хотілося би бачити порядну людину, стаття не має відношення особисто до персони позивачки, жодним чином автор не хотів її образити чи принизити, не висловлював особистої критики в її адресу, а виразив тільки занепокоєння ситуацією, що склалась. Позивачкою також в позові не доведено розмір моральної шкоди, що заявлений до стягнення з відповідача, чим підтверджується спричинена моральна шкода.

У судових засідання по справі відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, так як написанню статті передували акції протесту проти бездіяльності влади, які відбувалися в селищі ще з 2018 року, і у цих мітингах брав участь і відповідач, як потерпілий, так як йому у червні 2019 року було підпалено будинок, і тільки випадковість не призвела до трагічного завершення згоріла тільки машина відповідача та музична апаратура, яка є його джерелом існування, так як він заробляє тим, що надає музичні послуги. На цих мітингах відповідач від інших постраждалих дізнався, що до всіх підпалів можливо причетний ОСОБА_14 , але хто це саме, відповідачу невідомо, такої особи він особисто не знає. На одному такому зібранні всі учасники ходили до клубу «Пітон», керівником якого є якийсь ОСОБА_19 , можливо це та особа, на захист якої позивач подала позов, відповідачу невідомо, вони там нікого не зустріли. Коли почалися передвиборчі зустрічі кандидатів на голову ОТГ, відповідач брав у них участь, і на них також піднімались питання бездіяльності влади у невирішенні питань розкриття злочинів за заявами потерпілих від підпалів та вимагань, на цих зустрічах також піднімалось питання про те, що якийсь ОСОБА_14 , якого підприємці підозрюють в причетності до вчинених відносно їх злочинів, часто буває в кабінеті голови РДА ОСОБА_2 , і прямо запитували у неї про це. Відповідач, як активна та небайдужа людина, вирішив написати про це у відкритому листі, попередити виборців, щоб розуміли, за кого голосувати. У своїй статті відповідач нікого конкретно не звинувачує, йому невідомо, хто в якій машині їздить, вся інформація у нього взята на зустрічах, де він дізнався, що відносно якогось ОСОБА_19 відкриті кримінальні провадження, із особами, які підозрюють ОСОБА_19 , він спілкувався, і від них це також чув. Відповідач не є юридично обізнаною особою, і йому невідомо, чи порушені ці провадження по фактах чи відносно особи, невідомо це і самим потерпілим. Також відповідач у своїй статті не мав на меті образити якимось чином особисто ОСОБА_2 як жінку чи посадову особу, в статті йдеться про владу в районі в цілому, хто би не був головою, він би написав про це, йому невідомо в чому саме виражається спричинена їм позивачу моральна шкода, із позову не вбачається, яким чином обраховувалась позивачем заявлена до стягнення сума моральної шкоди. Тому відповідач ОСОБА_3 просиву суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Трибуна плюс» Гостра О.О. в судових засідання позов не визнала. ОСОБА_3 діяв в межах статуту Товариства, 03 вересня 2020 року звернувся до редакції з авторським листом, у якому були його роздуми з приводу ситуації, яка склалася в районі, і просив опублікувати цей лист. Згідно законодавства та Статуту за зміст публікації відповідальність несе автор, вони, як редакція, перевіряють зміст на наявність будь-яких грубих чи образливих слів, стаття ОСОБА_3 не містила таких слів, ніякого редагування з боку редакції не було, і стаття вийшла в газеті «Трибуна хлібороба» за ІНФОРМАЦІЯ_1 в рубриці «Я так думаю», де публікуються роздуми читачів з будь-якого приводу. Жодного негативу в статті немає, вона направлена на те, щоб в районі не продовжувались ті події, які тягнуться з 2018 року, газета дала можливість автору висловити свою думку з приводу проблеми злочинності яка існує в районі, та бездіяльності влади при вирішенні цієї проблеми, яка вже багато років існує в селищі. Після публікації статті ОСОБА_2 не зверталась до редакції з приводу спростування чи надання пояснень, звернулась політична партія «Рідний дім», і через номер було опубліковано статтю на спростування та пояснення від імені ОСОБА_2 щодо інформації, викладеної в статті ОСОБА_20 . Також у наступних номерах газета публікувала різні думки читачів з приводу статті ОСОБА_18 , багато з яких були і на захист ОСОБА_2 .

На підтвердження обставин заперечення проти позову за клопотанням представника відповідача у судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він являється підприємцем і потерпілим від підпалів, у який він особисто підозрює мешканця Талалаївки ОСОБА_14 . Він особисто був присутній на зустрічах ОСОБА_2 з виборцями, де піднімалось питання, що ОСОБА_19 часто до неї заходить в кабінет голови РДА, і вона пояснювала, що він є її другом дитинства і вони спілкуються. Про те, що ОСОБА_14 причетний до підпалів, свідок знає, так як у нього підпалили господарство після того, як він та його син відмовились платити ОСОБА_19 за «кришу». Про це він писав заяву до поліції, але на даний час розслідування ще не закінчено, чи порушено справу по факту, чи відносно ОСОБА_14 , свідку невідомо, так як слідство ведеться не Талалаївським ВП, і ніякої інформації у нього, як потерпілого, немає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він був присутній на зустрічах ОСОБА_2 з виборцями, і там піднімались питання бездіяльності влади у вирішенні криміногенної ситуації в районі, та її відносин з ОСОБА_14 . На тих зустрічах ОСОБА_2 пояснювала, що вона дійсно спілкується з ОСОБА_14 , так як він її друг дитинства, і тому іноді відвідує її в робочому кабінеті голови РДА. Про те, що ОСОБА_14 причетний до підпалу його майна, свідок впевнений, оскільки це сталось після того, як він відмовився платити «дань» ОСОБА_14 . Про це свідок писав заяву в поліцію, відкрито кримінальне провадження, але невідомо свідку, чи по факту, чи відносно особи, на даний час слідство незавершене і результату ніякого немає.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що він був присутній на передвиборчих зустрічах ОСОБА_2 , де піднімалось питання претензії до влади щодо бездіяльності у вирішенні питань криміногенної ситуації, також піднімалось питання зв`язків ОСОБА_2 з ОСОБА_14 , що він часто буває у неї в кабінеті, машина стоїть в дворі адміністрації. ОСОБА_14 фігурував як винна особа у підпалах майна підприємців на мирних акціях, які були у 2018 році, і у яких брав участь свідок. Акції були також і біля адміністрації, і ОСОБА_2 , яка на той час працювала в адміністрації і могла бачити ці всі акції і звинувачення відносно ОСОБА_14 , тобто їй відомо про всі обставини подій, які були. Своє спілкування з ним наданий час на посаді голови РДА ОСОБА_2 пояснювала на зустрічах з виборцями тим, що він є її другом дитинства, і тому вони іноді спілкуються у неї в кабінеті.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, і зазначений висновок суду ґрунтується на доказах досліджених в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Президента України від 14 квітня 2020 року ОСОБА_2 призначено головою Талалаївської районної державної адміністрації та видано посвідчення голови РДА (а.с.12-13). Постановою Талалаївської селищної територіальної виборчої комісії від 21 вересня 2020 року № 6 ОСОБА_2 зареєстровано кандидатом на посаду Талалаївського селищного голови на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року та видано посвідчення кандидата (а.с.14-15). У Талалаївській районній газеті «Трибуна хлібороба» за 24 вересня 2020 року № 39 (9457) розміщена стаття ОСОБА_22 «А влада під ручку з криміналом….», яка стала підставою для звернення ОСОБА_2 до суду із зазначеним позовом і деякі положення якої, на думку позивача, порушують її честь, гідність і ділову репутацію - «відверто товариські стосунки ОСОБА_4 з одіозним ОСОБА_5 , проти якого відкрито ряд кримінальних проваджень, прийнято низку судових ухвал: Бахмацьким районним судом, Зарічним районним судом міста Суми, Роменським міськрайонним судом Сумської області, Новозаводським районним судом м. Чернігова. Працівниками поліції проводяться заходи по виявленню причетності ОСОБА_6 та пов`язаних з ним осіб до вчинення кримінальних правопорушень щодо мешканців селища Талалаївка та району. Зокрема, за фактами умисного підпалу автомобіля ВАЗ-2110 ОСОБА_7 , підпалу гаража ОСОБА_8 , підпалу автомобілів, які належать ОСОБА_9 , ОСОБА_3 з Талалаївки та багато інших кримінальних злочинів. Це лише дещо з того, що інкримінується ОСОБА_10 ». «Незважаючи на все це ОСОБА_11 чи не щоденний завсідник у кабінеті голови райдержадміністрації ОСОБА_4 Не заради ж чаювання він відвідує першу посадову особу району з такою настирною систематичністю. І ніяк не віриться, що керівник району нічогісінько не знає про кримінальний бік життя свого візаві. І які цікаво проблеми може вирішувати керівник району в ході системних зустрічей із кримінальних справ майстром?» «Підприємці обурювались тим, що ОСОБА_11 будучи впевненим, що він зі своїм оточенням проведе на посаду голови ОТГ ОСОБА_12 , вже визначає, хто і на який посадах буде працювати, а кому доведеться залишитись без роботи…». «Та які б виправдання своїм стосункам з ОСОБА_5 не наводила б ОСОБА_13 , очевидним залишається факт: районна влада в особі голови РДА залишається під ручку з криміналом. А такий конгломерат завжди стає злочинним, що особливо небезпечно для будь-якого соціуму, в тому числі і для об`єднаної територіальної громади. І дуже буде прикро, коли розбудова самоврядних структур, новоутворених громад у черговий раз спотикнеться об гримучу суміш влади і криміналу» (а.с.16-17). Згідно інформацій щодо стадій розгляду цивільних справ та звітів про автоматизований розподіл, доступних з 01 вересня 2015 року по Новозаводському районному суду м. Чернігова, Бахмацькому районному суду Чернігівської області, Зарічному районному суду м. Суми, Роменському міськрайонному суду Сумської області відсутні кримінальні провадження, де стороною є ОСОБА_14 (а.с. 18-21). Згідно інформації ДП «Національні інформаційні системи» щодо ТОВ «ТАЛАГРОКАР», місцезнаходження якої вул. Комунальна, 10 смт Талалаївка Чернігівської області, керівником даної юридичної особи є ОСОБА_14 , державна реєстрація проведена 19.06.2019 року (а.с.22). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно юридичної особи ТОВ «Трибуна плюс», місцезнаходження вул. Центральна, 3 смт. Талалаївка Чернігівської області, керівником даної юридичної особи є ОСОБА_23 , дата державної реєстрації 24.03.2017 року (а.с.23). Згідно довідки МВС серії ІІА № 1926739 за обліками МВС ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 15.10.2020 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.68). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно громадської організації «Спортивний клуб «Пітон» дана юридична особа знаходиться по вул. Комунальна, 10 в смт. Талалаївка, керівник даної організації - ОСОБА_14 , дата реєстрації 16.03.2017 року (а.с.163-163 зв.) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.02.2008 р відділом реєстрації актів Сумського міського управління юстиції 15.02.2008 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_24 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_19 (а.с.164). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на транспортний засіб LAND ROVER білого кольору зареєстроване право власності за ОСОБА_14 з 29.12.2018 р. (а.с.164).

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача був оглянутий диск з відеозаписом, на якому зафіксовані акції протесту, які проходили в смт. Талалаївка в 2018 році. Так, на відеозаписі від 03.09.2018 засідання тимчасової робочої групи на чолі із народним депутатом ОСОБА_25 вирішувалось питання криміногенної ситуації в Талалаївському районі, на якому народний депутат повідомляє присутніх про злочинну групу за участю ОСОБА_16 . Також на даному диску оглянутий сюжет телеканалу «Київ» програми «Служба порятунку» від ІНФОРМАЦІЯ_3 , де висвітлювались події в смт Талалаївка, згадувались про різні злочини пограбування, вимагання, знищення майна шляхом підпалу, у причетності до яких люди підозрюють ОСОБА_19 . Диск знаходиться в матеріалах справи на аркуші 169. В судовому засіданні було також оглянуто диск, наданий представником позивача, на якому зафіксовані акції протесту в смт. Талалаївка у 2018 році, зокрема, той випадок, коли учасники акції протесту пішли колоною до приміщення спортивного клубу «Пітон» в смт. Талалаївка, власником якого є ОСОБА_14 , і учасником даної акції був і відповідач ОСОБА_3 . Диск знаходиться в матеріалах справи на аркуші 187. Також на даному диску був оглянутий сюжет « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у якому іде мова про події, висвітлені журналістами про кримінальні події на Талалаївщині у 2018 році та про події, які відбулись вже після подання позову ОСОБА_2 до суду.

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу захисту честі, гідності та ділової репутації, які регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і спеціальними нормами Закону України «Про інформацію». Зазначений висновок суду ґрунтується на системному аналізі законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Положеннями частини першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію», суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого, була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

При вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною необхідно визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судом фактичних обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес. Факти та оціночні судження і критика повинні поєднуватися з дотриманням розумних меж цих суджень, адже наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Тобто, з врахуванням наведених положень цивільного законодавства в силу положень ч.1 ст. 277 ЦК України у тому разі, якщо відносно певної фізичної особи або членів її сім`ї поширено недостовірну інформацію, що потягло за собою порушення її особистих немайнових прав, то тільки у такому разі дана особа має право на спростування цієї інформації. Але у статті ОСОБА_3 суд не знаходить жодної недостовірної інформації, яка б стосувалась особисто позивачки чи членів її сім`ї, і встановлення під час розгляду справи тієї обставини, що друг дитинства позивачки ОСОБА_14 не притягувався до кримінальної відповідальності не може бути предметом розгляду даного позову, оскільки ОСОБА_14 не являється членом сім`ї позивачки, що би дало їй право на звернення до суду за захистом свого порушеного немайнового права у вигляді захисту честі гідності чи ділової репутації. Як було встановлено в ході судового розгляду прізвище ОСОБА_6 неодноразово звучало на зібраннях потерпілих від підпалів мешканців селища, учасником даних зібрань, і потерпілим від підпалу, був і автор статті, неодноразово чув дане прізвище в негативному контексті від інших осіб, але автор статті не є юридично обізнаною особою і йому невідомо таких обставин досудового розслідування, як порушені кримінальні провадженн по факту чи відносно особи. Свої думки з приводу почутого на зібраннях відповідач і виклав у статті. А позивач, будучи службовою особою, державним службовцем, повинна була бути готова до підвищеного рівня уваги до себе і критики, прискіпливої уваги і підвищеної зацікавленості суспільства її діяльністю або особистим життям, адже це є однією із складових частин життя публічної особи, а позивач, обираючи кар`єру публічної особи, погодилась на таку увагу. Судом також береться до уваги та обставина, що позивачкою не заперечується факт її спілкування з ОСОБА_14 . Висловлювання відповідача ОСОБА_3 у статті «А влада під ручку з криміналом…» , які є предметом розгляду даної справи, не є твердженням про вчинення саме позивачем ОСОБА_2 конкретних діянь, а сам характер таких висловлювань та контекст, в якому вони були здійснені, призводить до їх сприйняття саме як висловлення оцінки, а не твердження, автор надав оцінку почутому на зібраннях і співставив факти, які там почув із власною активною життєвою позицією, щоб не залишитись осторонь від проблем, виклав своє бачення у статті. Зазначений висновок суду щодо характеру висловлювань автора статті у статті узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 758/10885/16-ц (провадження № 61-23266 св 19).

Також судом береться до уваги і та обставина, що позивач є публічною особою, тому суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист гідності, честі чи ділової репутації, враховує ураховувати положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя. У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес. У зазначеному рішення суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацію фактів.

Таким чином суд приходить до висновку, про те, в спірній статті відповідача викладені його оціночні судження та роздуми з приводу діяльності позивача саме як голови РДА та кандидата на голову ОТГ, оскільки позивач є публічною особою, а тому свідомо відкритою для прискіпливого контролю за своєю особою з боку інших громадян. Інформація, поширена відповідачем стосується виключно її професійної діяльності, а не приватного життя. Крім того, враховуючи публічний статус позивача та те, що поширена інформація стосувалася публічної діяльності та мала суспільний інтерес, позивач повинна бути терпимою до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. Оскаржувані судження у цій статті були коментарями у контексті публічної діяльності позивача, а також стосувалися питань, які становлять суспільний інтерес в районі, а тому межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо неї є значно ширшою.

З урахуванням наведеного, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суд, належним чином дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про те, що спірні висловлювання є оціночними критичними судженнями відповідача з огляду на неможливість їх сприйняття в якості твердження про вчинення конкретної дії. Поширення таких висновків відповідачем повинно оцінюватись з точки зору суспільно відповідальної поведінки будь-якої особи перед суспільством, а аналіз таких висновків повинен здійснюватися суспільством на основі усієї інформації отриманої з різних джерел. Інформацію для своєї статті відповідач отримував на зібраннях потерпілих від підпалів, на передвиборчих зустрічах позивачки з виборцями. До аналогічних правових висновків щодо джерел інформації та зроблених автором висновків з отриманої інформації дійшов Верховний Суд у постановах від 21 серпня 2018 року у справі № 607/4318/16-ц (провадження № 61-24241св18); від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18); від 11 вересня 2019 року у справі № 757/40646/17-ц (провадження № № 61-8718св19); від 17 січня 2020 року у справі № 343/1867/17 (провадження № 61-4278св19), 04 листопада 2020 року у справі № 757/30984/18-ц (провадження № 61-12258св20). Також в ході розгляду справи суд прийшов до висновку що зміст статті дає читачеві можливість самостійно зробити висновки і дати оцінку її змісту, стаття не містить недостовірної фактичної інформації саме про позивачку, а є викладенням подій, що відбувались за участі автора, і є оцінкою подій, що відповідно до норм матеріального права не підлягає спростуванню. Крім того, оскаржувані судження у статті були коментарями у контексті публічної діяльності позивача, а також стосувалися питань, які становлять суспільний інтерес. З огляду на зазначену природу оскаржуваних тверджень суд вважає, що вони мають розглядатися у контексті оскаржуваної статті у цілому як оціночні судження, а не чисті твердження щодо фактів. А як вже зазначалось, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Таким чином, позивачка є публічною особою, а тому свідомо відкрита для прискіпливого контролю за своєю діяльністю, інформація, поширена відповідачем, стосується виключно професійної діяльності позивача, а не її приватного життя, жодної негативної чи недостовірної інформації відносно позивачки стаття не містить, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Частиною 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України. Стаття141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат між сторонами, передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові на позивача. Поскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у відповідності до положень п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні позиції викладені в постанові ВСУ від 02.07.2019 року в справі за № 810/795/18. У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 просив суд стягнути з позивачки понесені судові витрати як фактично оплачені, так і заборгованість за послуги адвоката, які утворились у звязку з розглядом даної справи. На підтвердження зазначеного клопотання відповідачем надано договір про надання правової допомоги № 62 від 06 жовтня 2020 року (а.с.52), тарифи вартості послуги (а.с.53-54), попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в звязку з розглядом справи, згідно якого всього судових витрат на суму 27 570 грн, копія квитанції від 20.10.2020 року про сплату ОСОБА_3 7088 грн адвокат у ОСОБА_17 по договору № 62 від 06.10.2020 (а.с.57), ордер (а.с.58), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Лисенка В.С. (а.с.59), акт прийому-передачі наданих послуг до договору про правову допомогу від 06.10.2020 року на суму 14 176 грн (а.с.60). З врахуванням наведених норм законодавства щодо відшкодування судових витрат суд приходить до висновку про часткове задоволення понесених судових витрат, які документально підтверджені на суму 7088 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 269-270, 277, 302 ЦК України, ст. 2, 4, 10, 12, 13, 18, 76, 78, 81, 89, 95, 133, 141, 158, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Трибуна плюс» про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7088 (сім тисяч вісімдесят вісім) грн понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 28 грудня 2020 року.

Суддя Л.В.Тіщенко