Справа № 127/3913/20
Провадження № 22-ц/801/1774/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 рокуСправа № 127/3913/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого : Копаничук С.Г.,

суддів: Оніщука В.В., Войтка Ю.Б.

учасники справ:

позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер";

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Велтлінер» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2020 року, ухваленого судом в приміщенні того ж суду під головуванням судді Антонюка В.В., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" до ОСОБА_1 про стягнення витрат на виплату страхового відшкодування ,-

В с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ПрАТ «СК «Велтлінер» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Вказало, що 13.11.2018 року о 10.45 год. у м. Вінниця по вул. Б. Хмельницького, 4 з вини водія автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відбулось ДТП з автомобілем «Scania», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Сконто» .Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №КА048351 від 24.11.2017 року, транспортний засіб «Scania», д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований у ПрАТ «СК «Велтлінер» із нульовою франшизою. Вина ОСОБА_1 у ДТП підтверджується спільним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13.11.2018 року.Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_1 , відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних заходів «АМ 7702646» , застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» . Згідно акту виконаних робіт №59 від 10.12.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scania» склала 20 000 грн. ПрАТ «СК «Велтлінер» на виконання умов договору страхування перед ТОВ «Сконто» здійснило виплату страхового відшкодування шляхом перерахування вказаних коштів платіжним дорученням № 924 від 04.12.2018 року на рахунок виконавця робіт ФОП ОСОБА_2 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності перерахувало в порядку суброгації ПрАТ «СК «Велтлінер» кошти у розмірі 7 050 грн. , відшкодувавши витрати в розмірі вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Враховуючи викладене та, посилаючись на ст.ст.993,ч.1 ст.1166,1192,1194 ЦК України ,ст.20,27 ЗУ «Про страхування» і ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , позивач просив стягнути з винного відповідача різницю між фактичним розміром відшкодованої шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в сумі 12 950 грн. ,а також відшкодувати судові витрати 6102 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 30.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Велтлінер» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначило, що суд невірно оцінив докази, що мають значення для справи зокрема, не звернув увагу на те, що хоча згідно Європротоколу, жодних інших пошкоджень, крім покажчика повороту, у автомобіля не було, проте згідно акту огляду транспортного засобу було виявлено більше пошкоджень - права бокова панель бампера, розлом правого бризговика ,тріщина панелі підніжки кабіни, що підтверджується фотографіями з місця ДТП. Також суд не врахував, що за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності страховик відшкодовує завдані збитки виключно із урахуванням кофіцієнту фізичного зносу, тоді як за договором добровільного страхування автомобіля №КА048351 від 24.11.2017 року передбачено відшкодування страховиком шкоди без урахування такого зносу. Виплата за договором страхування цивільної відповідальності ,що здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача в розмірі 7050 грн., є недостатньою для повного відшкодування шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Крім того, відповідно до ч.4 ст.265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд першої інстанції встановив, що 13 листопада 2018 року о 10.45 год. по вул. Б. Хмельницького, 4 у м. Вінниці відбулось ДТП за участю автомобіля «Фольксваген» (н.з. НОМЕР_1 ) ,що належав ОСОБА_1 , та автомобілем «Scania» (д.н.з. НОМЕР_2 ).,що належав ТОВ «Сконто». У результаті автомобіль «Scania» отримав ушкодження. На місці дорожньо-транспортної пригоди, її учасниками було складено спільне повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13 листопада 2018 року. На час ДТП, ушкоджений транспортний засіб «Scania», був застрахований ПрАТ «СК «Велтлінер» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №КА048351 від 24 листопада 2017 року. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/7702646. Згідно акту виконаних робіт №59 від 10.12.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Scania» склала 20 000 грн. ПрАТ «СК «Велтлінер» на виконання умов договору страхування перед ТОВ «Сконто» здійснило виплату страхового відшкодування шляхом перерахування вказаних коштів на ремонт платіжним дорученням № 924 від 04.12.2018 року на рахунок виконавця ФОП ОСОБА_2 13.03.2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором страхування цивільної відповідальності частково виплатило страховику ПрАТ «СК «Велтлінер» витрати на виплату страхувальнику страхового відшкодування за договором страхування авто у розмірі 7050 грн. Відповідно до Європротоколу від 13.11.2018 року (який було погоджено та підписано обома учасниками ДТП) , а також пояснень ОСОБА_1 до повідомлення про ДТП, єдиним ушкодженням ,який отримав автомобіль «Scania» було ушкодження у вигляді тріснутого покажчика правого повороту. Жодних інших механічних ушкоджень зазначено не було. Відповідно до акту огляду автомобіля «Scania» від 19.11.2018 року ,вчиненого через 5 днів, було виявлено значно більше механічних ушкоджень пошкодження правої бокової панелі бампера, розлом правого бризговика, тріщина панелі підніжки кабіни, загалом на суму 20 000 грн.

Правовідносини з відшкодування шкоди ,заподіяної внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки і страхування регулюються ЦК України, ЗУ «Про страхування» та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином ,заподіяна товариству « Сконто» ушкодженням автомобіля «Scania» шкода в порядку деліктних відносин підлягала б відшкодуванню винною особою ОСОБА_1 . Однак , як вказує позивач, автомобіль був застрахований товариством за договором майнового страхування у ПрАТ «СК «Велтлінер»,яке і виплатило страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахунку коштів на ремонт ФОП ,який був здійснений 10.12.2018 року .

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У зв`язку з виплатою страховиком потерпілого за договором страхування майна страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Особою, відповідальною замість завдавача шкоди за завдані збитки , є страховик останнього за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності,який виплачує страхове відшкодування у розмірі витрат на відновлення за вирахуванням фізичного зносу.

Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До таких висновків щодо застосування норм права дійшов ВС у постанові від 03.12.2020 року у справі № 352/1384/18,що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК підлягають врахуванню судами при виборі і застосуванні норм права у спірних правовідносинах .

Таким чином, до ПрАТ «СК «Велтлінер»,що виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування потерпілому, перейшло від останнього право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Не оспорюючи перехід до позивача права на отримання повного відшкодування заподіяної шкоди в рамках суброгації , суд ,відмовляючи у задоволенні позову, виходив із безпідставності виплати позивачем товариству «Сконто» страхового відшкодування за договором майнового страхування ,оскільки ДТП відбулось поза строком дії вказаного договору ,а відтак безпідставними були звернення до страховика відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», і в подальшому до ОСОБА_1 із вимогою про стягнення коштів в порядку суброгації. Суд виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами не довів кількість та види заподіяних в ДТП автомобілю «Scania» пошкоджень на суму 20 000 грн., а також обгрунтованої відмови ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відшкодуванні іншої частини понесених витрат в розмірі 12 950 грн.

Разом із тим, з таким обґрунтуванням відмови у позові колегія суддів погодитися в повній мірі не може, оскільки суд хоча і дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ,проте порушив норми матеріального і процесуального права, невірно оцінив докази та встановив обставини справи.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 цієї статті збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77,78 ЦПК України передбачено, що належними і допустимими є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи зазначені положення процесуального закону, саме на позивача покладено обов`язок довести ті обставини, які мають значення для справи та на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Висновки суду про те, що страховий випадок мав місце поза строком дії договору добровільного страхування є неправильними, оскільки здійснені за неправильної оцінки судом доказів ,що є в матеріалах справи . Як вбачається із копії договору добровільного страхування наземного транспорту №КА048351 від 24.11.2017 року ,укладеного між страхувальником ТОВ «Сконто» і страховиком ПрАТ «СК «Велтлінер», останній діяв з 01.12.2017 року по 31.11.2018 року , а отже, страховий випадок 13.11.2018 року охоплюється періодом його дії.(а.с.5)

Так само безпідставний висновок суду про те,що позивач не довів не довів кількість та види заподіяних в ДТП автомобілю «Scania» в ДТП пошкоджень на суму 20 000 грн . На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, обома її учасниками було складено спільне повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 13 листопада 2018 року. Хоча у даному повідомленні про ДТП сторони зазначили в якості ушкодження, яке отримав автомобіль «Scania» , пошкодження правого покажчика повороту,однак позивач надав в якості доказів фотографії з місця скоєння ДТП,з яких вбачаються і інші ушкодження,які знайшли відображення і описані у акті огляду автомобіля «Scania»(дефектній відомості) від 19.11.2018 року, а саме: розлом бризговика, пошкодження панелі підніжки кабіни, бокової панелі бампера справа,вартість усунення яких склала 20 000 грн.(а.с.7-17)

Тому вказані доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу .

Разом із тим, здійснити висновок про задоволення позову на підставі наданих позивачем на підтвердження позову доказів, не можна .

Так, у п. 4 договору добровільного страхування наземного транспорту №КА048351 від 24.11.2017 року ,укладеного між страхувальником ТОВ Сконто» і страховиком ПрАТ «СК «Велтлінер» в графі « застрахований транспортний засіб» зазначено, що марка, модель, номер кузова/шасі і реєстраційний номер застрахованого транспортного засобу визначені у Додатку № 2 до Договору.

В той же час , в порушення ст.12 ЦПК позивач не надав і матеріали справи не містять допустимого і достатнього доказу того, що автомобіль «Scania» на момент ДТП був застрахований саме на підставі вказаного договору страхування №КА048351 від 24 листопада 2017 року, оскільки позивач не надав додаток №2 до договору добровільного страхування №КА048351 від 24 листопада 2017 року, в якому значився як застрахований автомобіль «Scania» (д.н.з. НОМЕР_2 ).

Викладене не дає можливості достовірно встановити, чи був транспортний засіб «Scania», д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП 13.11.2020 року, предметом договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №КА048351 від 24.11.2017 року, що укладений між ПрАТ «СК «Велтлінер» та ТОВ «Сконто» і чи обгрунтовано позивач здійснив страхову виплату останньому за пошкодження автомобіля саме на підставі вказаного договору.

Саме по собі здійснення страхової виплати ПрАТ «СК «Велтлінер» на користь ТОВ «Сконто» за ушкодження автомобіля «Scania» (д.н.з. НОМЕР_2 ) з посиланням на даний договір добровільного страхування не є фактом ,який беззаперечно підтверджує охоплення даним договором страхування вказаного автомобіля і який не потребує доведення.

Колегія суддів також не може прийняти розрахунок відшкодування ,а також факт його оплати в розмірі 7050 грн. на користь ПрАТ «СК «Велтлінер», здійснений ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»,в якості визнаної іншою стороною обставини підтвердження факту страхування «Scania» за договором №КА048351 від 24.11.2017 року, оскільки ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не є стороною у даній справі і участі у ній не приймала .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вимога позивача про відшкодування шкоди в порядку суброгації на підставі здійсненого ним страхового відшкодування за договором майнового страхування автомобіля «Scania» (д.н.з. НОМЕР_2 ). , не доведена позивачем належними і достатніми доказами, а тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди на відповідача є безпідставним і в задоволенні позову необхідно відмовити за інших обставин.

Оскільки в даному випадку суд допустив недоведеність обставин, що мають значення для справи, якими суд першої інстанції обґрунтовував відмову ,а порушення норм процесуального права не привело до неправильних висновків суду про необхідність відмови у позові , рішення суду у мотивувальній частині підлягає зміні з викладенням мотивування відмови у задоволенні позову у тексті даної постанови .

Керуючись ст .ст. 367,374,376,382 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Велтлінер» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2020 року змінити .

Викласти мотивувальну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2020 року суду у тексті даної постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: С.Г. Копаничук

Судді: В.В. Оніщук

Ю.Б. Войтко