Номер провадження: 22-ц/813/5606/20
Номер справи місцевого суду: 523/608/20
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції, начальник Лавренюк Алла Олександрівна, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Мурманової І.М. 15 січня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

13 січня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга представника ОСОБА_1 на дії, рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції, у якій скаржник кий просив поновити строк на подання скарги, а також визнати неправомірними та скасувати наступні постанови державного виконавця у виконавчих провадженнях: ВП № 50675827, ВП № 56910476, ВП № 51271649 та ВП № 56911612.

В обґрунтування клопотання про поновлення строків звернення зі скаргою адвокат скаржника зазначив, що з оскаржуваними виконавчими провадженнями № ВП № 56911612, № ВП № 56910476 та № 50675827 він ознайомився 08 січня 2020 року, з виконавчим провадженням № ВП № 51271649 ознайомився 11 січня 2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року було відмовлено представнику скаржника ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення зі скаргою на дії, рішення державного виконавця. Скаргу на дії, рішення державного виконавця Першого Суворовського ВДВС Південного міжрегіонального управління юстиціїповернуто заявникові.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить судове рішення скасувати, та направити цивільну справу для розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що заявником не доведено поважності причин пропуску строків для звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Положеннями ст. 449 ЦПК України передбачені строки звернення зі скаргою, так відповідно до п. а) ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» - скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Частиною 5 цього Закону передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як, зазначив у скарзі представник скаржника ОСОБА_1 , про наявність оскаржуваних виконавчих проваджень йому стало відомо лише 08 січня 2020 року та 11 січня 2020 року.

Згідно з вимогами статей 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час винесення оскаржуваної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

У відповідності до ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ст.18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час вчинення виконавчих дій) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Верховний Суд у Постанові від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г зазначив наступне: Відповідно до частини статті 31 Закону України "Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду зі скаргою, мав з`ясувати, чи були виконані державним виконавцем вимоги ст. 31 Закону України Про виконавче провадження, та чи надсилались копії оскаржуваних постанов на адресу боржника, для чого суд мав передбачену законом можливість витребувати матеріали виконачих проваджень, що зроблено не було.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що докази належного сповіщення або не сповіщення боржника ОСОБА_1 про відкриття оскаржуваних виконавчих проваджень - відсутні, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недоведеність представником скаржника поважності причин пропуску строків для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2020 року - скасувати.

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії, рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції, начальник Лавренюк Алла Олександрівна, передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе