Провадження № 2/643/955/20
13.10.2020 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Аніщенко Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
ОСОБА_2 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 (далі відповідач) таким, що втратив право користування належною позивачці квартирою АДРЕСА_1 (далі Квартира) у зв`язку з непроживанням у ній більше одного року без поважних причин.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить вказана вище Квартира, в якій зареєстровані дочка позивачки ОСОБА_4 , онук ОСОБА_5 , а також колишній чоловік дочки - відповідач ОСОБА_3 . З часу розірвання шлюбу в 2011 році, відповідач виселився з квартири, оплату комунальних послуг не здійснює, Квартирою не користується, але знятись з реєстрації добровільно не бажає, чим завдає їй матеріальну та моральну шкоду.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Зазначила, що відповідач у Квартирі не проживає з 2006 року, житло залишив добровільно, перешкод у проживанні вона відповідачу не чинила. Так, після скандалу з дочкою позивачки, дочка позивачки віддала відповідачу його речі, і він залишив Квартиру на її вимогу. Після цього відповідач до Квартири не приходив, вселитись не намагався.
Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком і проживав у Квартирі до 2006 року епізодично. В 2006 році вона зібрала речі відповідача, і він пішов з Квартири. Вона відповідача з Квартири не виганяла та не забороняла повертатись. Відповідач не намагався після цього вселитись в Квартиру. Вони не чинили перешкод відповідачу у проживанні в Квартирі.
Третя особа ОСОБА_5 в судовому засідання пояснив, що йому 19 років, відповідач є його батьком. На той момент йому було 5 років і він погано пам`ятає, як батько залишив Квартиру. З того часу з відповідачем він не спілкується. Відповідач вселитись у Квартиру не намагався.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що є подругою позивачки з 1971 року, живе з нею в одному будинку. Відповідача в Квартирі не бачила після його розлучення з дочкою позивачки, приблизно з 1994-1996 років. В Квартирі у позивачки буває в середньому один раз на півроку.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивачки з 1971 року, проживає разом з нею в одному домі. Відповідача вона не бачила з 2005 або 2006 року. Позивач з відповідачем розлучились, але знятись з реєстрації відповідач не бажає.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, третіх осіб та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
Як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.12.2006 та витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно від 21.02.007, позивачка є власником Квартири.
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 06.09.2019, за адресою Квартири зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Як вбачається із Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб 04.08.2011.
Відповідно до довідки Московського ВП ГУНП в Харківській області від 02.03.2020, інформація від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу перешкоджання у користуванні житлом в Квартирі у період з 01.10.2018 по 02.03.2020 в Московський ВП не надходила.
Згідно довідки Московського ВП ГУНП в Харківській області від 12.09.2019, ОСОБА_3 , 1986 року народження, до Московського ВП ГУНП в Харківській області з заявами чи скаргами щодо порушення його права на використання Квартири, не звертався. За системою ІПНП в розшуку не значиться.
Як вбачається з довідки Московського військового комісаріату Міністерства оборони України від 26.02.2020 № 353, ОСОБА_3 , 1968 року народження, перебуває на військовому обліку Московського РВК м. Харкова з 05.03.2007 року по теперішній час.
Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З досліджених судом доказів встановлено, що позивачка є власником спірної Квартири. Відповідач зареєстрований за місцем проживання в Квартирі, проте не проживає в ній більше року.
Обставин, з якими чинне законодавство України пов`язує збереження за відповідачем права користування Квартирою понад вказані строки, судом не встановлено.
За таких обставин, вирішуючи справу на підставі наданих позивачкою доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі.
Оскільки позивачка згідно наданої нею довідки серії 12ААА № 968917 є інвалідом другої групи та звільнена від сплати судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати в загальному розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.А. Крівцов