справа № 208/5435/19
№ провадження 2/208/741/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 січня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Вілковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, державний нотаріус Другої кам?янської нотаріальної контори Дніпропетровської області, Гаражно-будівельний кооператив «Центральний», про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач звернулась до суду із позовом до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

У своєму позові позивач з урахуванням уточнень просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на об`єкт нерухомого майна: гараж № НОМЕР_1 , блок 10, загальною площею 21,3кв.м., розташований в гаражно будівельному кооперативі «Центральний», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме гараж № НОМЕР_1 , блок НОМЕР_2 , загальною площею 21,3 кв.м., розташований в гаражно будівельному кооперативі «Центральний», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але було відмовлено, що у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на гараж. Згідно рішення від 23.03.1990 року за № 114 виконкомом Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, ОСОБА_2 було виділено земельну ділянка для будівництва гаражу та надано дозвіл на будівництво гаражу. ОСОБА_2 є членом кооперативу «Центральний» та ним було сплачені пайові внески.

Представник відповідача територіальної громади м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, але надав суду відзив, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не зазначає чим порушені його права відповідачем, не надано доказів того, що відповідно до статуту гаражно-будівельного кооперативу членам такого кооперативу дозволяється відчужувати окремі гаражі. У позові не зазначено, чи надає ГБК «Центральний» свій дозвіл на відчуження частини землі.

2. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просять в задоволенні позову відмовити.

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Другої кам?янської нотаріальної контори Дніпропетровської області, Гаражно-будівельний кооператив «Центральний», в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх участю, винести рішення на розсуд суду.

3. Процесуальні дії по справі.

19 серпня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

30 вересня 2019 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Згідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ( ОСОБА_3 уклали шлюб 30 березня 1968 року (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Заводського районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 23.03.1990 року ОСОБА_2 , дозволено будівництво гаражу в Гаражно-будівельному кооперативу «Центральний» по АДРЕСА_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с.14).

Як вбачається з довідки ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» на земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 в Гаражно-будівельному кооперативі «Центральний» збудований гараж, загальною площею 21,3 кв.м. (а.с.15).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 був членом ГБК «Центральний», створення якого затверджено рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради від 14.12.1984 року № 430, пайовий внесок в розмірі 400 грн. сплатив 1989 році повністю, що вбачається з довідки голови правління ГБК «Центральний», яка видана в серпні 2019 року ОСОБА_4 .

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим позивач звернулась до державного нотаріуса Другої кам?янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, так як немає правовстановлюючих документів на гараж № НОМЕР_1 , блок НОМЕР_2 , загальною площею 21,3 кв.м., розташований в гаражно будівельному кооперативі «Центральний», що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 . Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно ч.1, ч.4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст.334 ч.4 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно ч.2 ст.19-1 ЗУ «Про кооперацію» у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п. 6) зазначено, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю.

Так, як встановлено в судовому засіданні позивач згідно до свідоцтва про шлюб є дружиною ОСОБА_2 , а також відповідно до матеріалів справи є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положеннями ст. 15 Закону України «Про власність» від 1991 року, який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України від 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту, наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Як роз`яснено в пп. «б» п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. № 20(зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Таким чином, вирішуючи справу, аналізуючи досліджені документи вбачається, що чоловік позивача ОСОБА_2 повністю як член кооперативу вніс пайові внески за зазначений гараж, а тому набув право власності на гараж за вказаною вище адресою у встановленому законом порядку.

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності в органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, позбавлена оформити спадщину на нерухоме майно, та вона є єдиною спадкоємицею, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею право власності на вказаний гараж в судовому порядку, задовольнивши тим самим позовні вимоги у повному обсязі, визнавши право власності в порядку спадкування за законом.

Посилання представника відповідача у своєму відзиві на те, що позивачем не зазначено ким і яким способом його право власності оспорюється чи не визначється є безпідставним тому як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.24 зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідно до статуту гаражно-будівельного кооперативу членам такого кооперативу дозволяється відчужувати окремі гаражі також є безпідставним, оскільки відповідно до наданої позивачем довідки ОСОБА_2 був членом ГБК «Центральний», створення якого затверджено рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради від 14.12.1984 року № 430, пайовий внесок в розмірі 400 грн. сплатив 1989 році повністю, що вбачається з довідки голови правління ГБК «Центральний», яка видана в серпні 2019 року ОСОБА_4 .

Окрім цього, Головою правління ГБК «Центральний» Крупій В.І. надана суду заяву, у якій просить суд розглянути справу без їх участі та винести рішення згідно з чинним законодавством.

На посилання представника відповідача на те, що у позові не висвітлено питання регулювання щодо земельної ділянки, на якій розташований спірний гараж, суд зазначає наступне.

Так, перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду врегульовано ст.120 Земельного кодексу України, де зазначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто, після оформлення позивачем право власності на спірний гараж, позивач має право на оформлення земельної ділянки, на якій розташований спірний гараж відповідно до вимог Земельного кодексу України.

На посилання представника відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні документи підтверджуючи права власності на спірний гараж суд зазначає наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи спірний гараж збудований у 1990 році.

Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (надалі «Об`єкти»), що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127).

Відповідно до п.81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127) визначено, що для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Відповідно до п.42 зазначеного порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

6. Висновки суду.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач позбавлена можливості прийняти спадщину, оскільки померлий ОСОБА_2 не зареєстрував право власності на гараж у відповідних органах, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.384, 1216, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 7, 19, 175, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, державний нотаріус Другої кам?янської нотаріальної контори Дніпропетровської області, Гаражно-будівельний кооператив «Центральний», про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на об`єкт нерухомого майна: гараж № НОМЕР_1 , блок 10, загальною площею 21,3 кв.м., розташований в гаражно будівельному кооперативі «Центральний», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач Кам`янська міська рада, адреса: Дніпропетровської області, м. Кам`янське, пл. П.Калнишевського, 2.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Державний нотаріус Другої камянської нотаріальної контори Астахова О.С., адреса: Дніпропетровської області, м. Кам`янське, пр.-т Наддніпрянський, 1Г.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Гаражно-будівельний кооператив «Центральний», адреса: Дніпропетровської області, м. Кам`янське, вул.Широка, 5Б.

Суддя Похваліта С. М.