Справа № 148/92/20
Провадження № 22-ц/801/1988/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 рокуСправа № 148/92/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року, ухвалене в приміщенні того ж суду під головуванням судді Саламахи О.В., повний текст якого складений 08.09.2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В с т а н о в и в :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначила, що 08.09.2017 року о 07:50 год. по вул. М. Леонтовича, м. Тульчин, з вини водія автобуса марки "ATAMAN А0924", д.н.з. НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відбулась дорожно - транспортна пригода під час якої їй завдано тілесних ушкоджень і матеріальних збитків. Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.06.2019 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124, 122-4 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. ОСОБА_3 на час ДТП працював на посаді водія у ФОП ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_2 застрахована в АТ СГ "ТАС", яке виплатило їй страхове відшкодування у розмірі 6191,14 грн. Внаслідок ДТП їй було завдано моральної шкоди,що полягала у стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї - переживанні емоційного стресу, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, тривоги, страху за своє життя та здоров`я. Перенесені травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, пасивності, зниженого настрою, пригніченості, нервозності, дратівливості, образливості, страху можливого повторення подій, тривога, емоційних та тілесних реакцій при згадуванні, бажання уникати контактів, почутті образи, обурення, приниження гідності. Посилаючись на зазначене ,а також на те,що вона була вимушена проходити стаціонарне та амбулаторне лікування в період з 11.09.2017 року по 20.09.2017 року та з 21.09.2017 року по 06.10.2017 року і на вимушені зміни у її житті-потрібно було пристосовуватись до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення), просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 90000 грн. та судові витрати.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 вересня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,не погоджуючись з розміром стягнутої моральної шкоди, просила зазначене рішення суду скасувати через неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а у справі ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказала, що суд неналежним чином дослідив надані нею докази, що свідчать про тяжкість заподіяних моральних страждань; не врахував стан її здоров`я (ступінь отриманих тілесних ушкоджень, тривале амбулаторне і стаціонарне лікування), зміну звичного способу життя, тимчасову втрату непрацездатності, повноту та тривалість фізичних і душевних страждань.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає не повністю.

Згідно пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1 і 2 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода,зокрема, полягає: 1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2017 року о 07:50 год. по вул. М. Леонтовича, м. Тульчин, відбулось ДТП . Водій автобуса марки "ATAMAN А0924", д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , керуючи автобусом ,під час зміни напрямку руху не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з ОСОБА_1 , чим завдав їй тілесних ушкоджень і матеріальних збитків, після чого покинув місце ДТП.

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.06.2019 року ОСОБА_3 визнано винним за ст. 124, 122-4 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Задовольняючи частково позов та визначаючи розмір моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними та допустимими доказами відповідальність ОСОБА_2 та з врахуванням характеру та обсягу страждань, їх глибини і тривалості, а також із засад розумності і справедливості визначив заподіяння моральної шкоди позивачці саме у такому розмірі.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини заподіяння ОСОБА_1 ушкодження здоров`я внаслідок ДТП з вини водія автобуса марки "ATAMAN А0924", д.н.з. НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,підтверджується матеріалами справи, належними доказами і відповідачем не оспорюється. Також підставними є висновок про необхідність відшкодування останній спричиненої їй внаслідок цього моральної шкоди.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди ,суд порушив ст. 89 ЦПК України щодо належної оцінки доказами обставин, що мають значення для справи і допустив невідповідність висновків суду їм ,зокрема,в частині ,що мають значення для визначення розміру моральної шкоди.

Так, суд належним чином не перевірив та не дав оцінку характеру правопорушення та глибини та обсягу страждань, отриманих позивачем внаслідок ДТП, а також не в повній мірі врахував інші обставини, які мають істотне значення.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 490/3471/16-ц, що підлягають врахуванню судом, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічні правові висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 537/6956/14-ц (провадження № 61-43072св18) та від 05 серпня 2020 року у справі № 456/881/17 (провадження № 61-470св20).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Як вбачається із матеріалів справи, заподіяна ОСОБА_1 моральна шкода виразилась у фізичному болю та стражданнях від ушкодження здоров`я закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку ,з вегетативними порушеннями, цефалічного вестибулярного синдрому, внаслідок чого потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Тульчинської ЦРЛ з 11.09. по 20.09.2017 року ,що підтверджується довідкою КНП «Тульчинська центральна лікарня» Тульчинської районної ради №831-01-4 від 22.08.2019 року (а.с. 15). Крім того, позивач продовжувала лікуватись по 06.10.2017 року ,що підтверджується листками непрацездатності (а.с.16-17) та однозначно свідчить про тяжкість перенесених нею протягом вказаного періоду часу фізичних і душевних страждань ,а також про наявність вимушених змін у її звичайному житті,необхідних для відновлення її стану. Зокрема, суд не врахував необхідність пристосовуватись до незвичайних негативних умов життя (ліжковий режим, залежність від оточення),те що позивачка безумовно переживала емоційний стрес, відчувала тривогу, страх за стан свого здоров`я. .

Колегія суддів вважає ,що ОСОБА_1 доказів, що достовірно давали б підстави суду оцінювати грошовий еквівалент тяжкості заподіяної моральної шкоди у розмірі 90000 грн., не надала і таку оцінку нею перенесеної моральної шкоди не довела.

Разом із тим ,оцінюючи характер правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи протиправність діяння у вигляді правопорушення, яке носить характер адміністративного проступку; ступінь вини ОСОБА_3 у діях по завданню моральної шкоди ,що характеризуються необережною формою вини та його поведінку - втечу його з місця правопорушення ; обов`язок нести відповідальність за наслідки ДТП власником джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_2 ; факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності; глибину фізичних та душевних страждань від перенесеного потерпілою ОСОБА_1 болю внаслідок тілесних ушкоджень та душевних страждань впродовж лікування; характер немайнових втрат ,їх тривалість і можливість відновлення через тяжкість вимушених змін у житті та виробничих стосунках, погіршення якості життя неможливість в період лікування жити звичним сімейним та соціальним життям; повноцінно працювати і заробляти кошти ,необхідність відвідування лікарів і приймання ліків, а також, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обгрунтованими і розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди необхідно збільшити, визначивши її у розмірі 10 000 грн.

В зв`язку з викладеним, резолютивна і мотивувальна частина рішення суду у частині розміру стягнутих на відшкодування моральної шкоди коштів та у мотивувальній частині в обгрунтування таких змін підлягає зміні ,наведеній у тексті даної постанови .У іншій частині рішення не оскаржується ,а тому підлягає залишенню без змін.

Беручи до уваги положення частини 13 статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, апеляційний суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Позивач поніс наступні витрати: 2102 грн судового збору за подання позову (а.с.1) та 3153 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.92), тобто всього 5255 грн.

Зважаючи на те, що позов підлягає до задоволення в розмірі 9% від ціни позову (90000 грн.), судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору за подання позову, підлягають зміні і пропорційно до суми задоволених вимог стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає 189,18 грн.

Крім того, судові витрати, понесені ОСОБА_1 зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги також підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених вимог, що становить 283,77 грн.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.09. 2020 року змінити частково.

У резолютивній частині рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року замість слів «5 000 (пять) тисяч гривень» вказати « 10 000 грн.», замість «116 гривень 77 копійок» вказати «189,18 грн.».

Мотивувальну частину рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.09.2020 року в частині обгрунтування розміру стягуваної моральної шкоди викласти у тексті даної постанови.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 283,77 грн. за перегляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: С. Г. Копаничук

Судді: В. В. Оніщук

Л. О. Голота