РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Одеса Справа № 522/14188/20
Провадження № 2/522/5908/20
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Кузнецової В.В.
за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси, третя особа: Міністерство оборони України, про зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
26.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси, в якій просить зобов`язати Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси (, адреса: м.Одеса, вул. Єврейська, 13) подати до виконавчого комітету Одеської міської ради клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальної площі 110,34 кв.м., житлової площі 54,3 кв.м., для забезпечення ОСОБА_1 та його сім`ї постійним житлом та стягнути судові витрати у розмірі 5 000 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач є військовослужбовцем, ветераном війни, учасником бойових дій АТО, має календарну вислугу більше 26 років, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України та про участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченнях їх здійснення перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Одеси, але постійного житла до цього часу не отримав.

09.07.2020 року він звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою у якій просив звернутися до виконавчого комітету Одеської міської ради з клопотанням про виключення квартири АДРЕСА_1 зі списку службових, однак листом відповідача відповідь №2970 від 17.07.2020 року йому було відмовлено.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права позивача на житло, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України, а тому позивач змушений звернутися до суду із вимогою зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси звернутися до виконавчого комітету Одеської міської ради з клопотанням про виключення квартири АДРЕСА_1 зі списку службових.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2020 року прийнято зазначений позов до розгляду та відкрито провадження по справі.

Не погоджуючись з даним позовом, представником відповідача надано відзив, в якому зазначено, що законодавством передбачено низку компетентних органів, рішення яких, в сукупності, оформлені відповідним документом установленої форми, є підставою для виключення житла з числа службового. Відповідно КЕВ м. Одеса не можливо зобов`язати подати клопотання до виконавчого комітету Одеської міської ради про виключення житла з числа службового.

На підставі Інструкції, 28.05.2019р. № 2309 КЕВ м. Одеса направляло облікову квартирну справу ОСОБА_1 до Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України для розгляду на засіданні Комісії з контролю та забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей житловим приміщенням щодо виключення із числа «службових». За результатами перевірки вищевказана справа була повернута до КЕВ м. Одеса без розгляду.

Також, листами Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 04.10.16р. №303/4/11, 04.10.18р. №303/4/2074. а також телеграмою Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 31.10.2017 року №303/22/1/1490 та окремим дорученням заступника Міністра оборони України від 12.12.19р. №19360/з визначено, що з метою створення службового житловою фонду у гарнізонах ЗСУ до окремого розпорядження не надавати на перевірку до Головного управління справ, які стосуються виключення квартир з числа службових.

Забезпечення житлом Позивача ОСОБА_1 з терміном два роки суперечить принципу черговості, визначеному ст. 43 ЖК України, а відповідно порушує конституційні права громадян, визначені ст. 24, 46 Конституції України, і порушить принцип верховенства права за ст. 10 ЦПК України.

Старший прапорщик запасу ОСОБА_1 , перебуває на квартирному обліку станом на 01.07.2020р. в загальній черзі з 14.10.1997р. № 596; в першочерговій черзі з 10.11.2009р. № 31, в позачерговій черзі з 22.01.2020р. № 928, зі складом сім`ї 4 особи (він, дружина, син 1998 р.н., син 2003р.н.).

Таким чином у відповідності ст. 43 ЖК України та Інструкції Позивач має забезпечуватись житлом для постійного проживання з житлового фонду Міністерства оборони України згідно з чергою, визначеною часом прийняття на облік, бо порушення черговості призведе до порушення конституційних прав на житло інших військовослужбовців.

Крім того відповідач вказує, що відомчий житловий фонд Міністерства оборони України розподіляється за процедурою, визначеною розділом VII Інструкцією, з урахуванням вимог якої правові підстави для задоволення вимог про зобов`язання КЕВ м. Одеси звернутись з відповідним клопотанням до виконавчого комітету Одеської міської ради відсутні.

Представник позивача адвокат Губський А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини і факти, викладені в позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Вислухавши думку сторін, дослідивши позовну заяву, відзив на позов, а також оцінивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, є учасником АТО, ветераном війни - учасником бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2019 року за №201-РС його звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах становить календарна 26 років 04 місяці 26 днів, безперервна 26 років 04 місяці 26 днів, пільгова 04 роки 05 місяців 01 день.

21.09.2007 року Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради було видано ордер на службове жиле приміщення №1570 серія ПР на ім`я ОСОБА_1 з сім`єю з 4 осіб, а саме: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , жилою площею 54,3 кв.м., що складається з 3 кімнат за адресою: АДРЕСА_2 ,

Ордер було видано на підставі Розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради №1870 від 20.09.2007 року.

З 15.10.2007 року ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 , 1978 року народження, ОСОБА_3 1998 року народження та ОСОБА_4 , 2003 року народження, зареєстровані за вказаною адресою.

Згідно витягу з протоколу №6 засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 від 07.08.2019 року постановлено: у відповідності до пункту 10 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року №380 надати для постійного проживання шляхом виключення із числа службового житла Міністерства оборони України квартиру АДРЕСА_1 , загальної площі 110.34 кв.м. старшому прапорщику ОСОБА_1 , який має вислугу на військовій службі більш 25 років, перебуває на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання з 04.07.1997 року, користується правом першочергового одержання жилих приміщень з 10.11.2009 року (учасник бойових дій) на склад сім`ї з 4 осіб: він, дружина ОСОБА_2 1978 р.н, син ОСОБА_3 1998 року народження, син ОСОБА_4 2003 р.н. із зняттям його та членів сім`ї з квартирного обліку.

09.07.2020 року позивач звернувся до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси із заявою у якій просив звернутися до виконавчого комітету Одеської міської ради з клопотанням про виключення квартири АДРЕСА_1 зі списку службових.

Листом від 17.07.2020 року №2970 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси надав відповідь ОСОБА_1 у якій зазначив, що відповідно розпорядження начальника Головного квартирно- експлуатаційного управління Збройних сил України від 04.10.2016р. №303/4/11 та тво начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 04.10.2016р. №303/22/1/1/1228 було призупинено надання пропозицій по розподілу житла, в тому числі виключення із числа службових до Головного управління. Відповідно до телеграми звичайної ТВО начальника Головного квартирно- експлуатаційного управління Збройних сил України від 31.10.2017р. №303/22/1/1490 «...не надавати на перевірку справи, які стосуються виключення квартир з числа службових» Відповідно розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України від 04.10.2018 року №303/4/2074 було заборонено надання пропозицій по розподілу житла, які не відповідають вимогам законодавства, в тому числі виключення із числа службових до Головного управління. Відповідно окремого доручення Міністра оборони України від 12.12.2019р. № 19360/з «з метою створення службового житлового фонду у гарнізонах ЗСУ, не подавати командирами військових частин до квартирно-експлуатаційних відділів пропозицій щодо виключення житла із числа службового до окремого розпорядження, в зв`язку з реформуванням шляхів забезпечення військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби в запас житлом в межах чинного законодавства.»

В зв`язку з вищевикладеним, на теперішній час КЕВ м. Одеса немає підстав надати клопотання про виключення із числа службових квартири АДРЕСА_1 .

За змістом положень статті 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

За змістом ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено: «Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла».

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:

1. наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;

2. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;

3. надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;

4. надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.

Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу».

Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 року, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач є військовослужбовцем, має календарну вислугу більше 26 років, є учасником АТО, ветераном війни - учасником бойових дій, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України та про участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченнях їх здійснення перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Одеси, але постійного житла до цього часу не отримав.

Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Одеської міської ради, а не КЕВ м. Одеси.

Таким чином, відповідач повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.

Не подаючи відповідне клопотання, КЕВ м. Одеси прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ м. Одеси у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло».

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання, - є позбавленням процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн..

Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, у позивача відсутній розрахунок витрат щодо надання правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) та акт виконаних робіт, а тому позовні вимоги щодо стягнення судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником бойових дій та на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору.
У зв`язку з чим позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено не було.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено не було, оскільки останній звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси (, адреса: м.Одеса, вул. Єврейська, 13), третя особа: Міністерство оборони України (, адреса: м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6), про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси (, адреса: м.Одеса, вул. Єврейська, 13) подати до виконавчого комітету Одеської міської ради клопотання з належними документами про виключення з числа службового житла трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальної площу 110,34 кв.м., житлової площі 54,3 кв.м., для забезпечення ОСОБА_1 та його сім`ї постійним житлом.
В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси (, адреса: м.Одеса, вул. Єврейська, 13) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складений та підписаний суддею 18.12.2020 року.

Суддя В.В. Кузнецова