Справа № 409/1910/19
Провадження № 22-ц/810/737/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 вересня 2020 року, ухваленого Білокуракинським районним судом Луганської області у складі: судді Максименко О.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19163,53 грн, який мотивувало тим, що 25.12.2012 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10000 грн з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, та складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідачка в порушення умов кредитного договору не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 19.06.2019 року утворилася заборгованість в сумі 19163,53 грн, яка складається з: 9831,10 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2853,61 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4890,08 грн - пеня за прострочене зобов`язання; 200 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф фіксована частина та 888,74 грн - штраф процентна складова, яку позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 19163,53 грн, а також судові витрати в сумі 1921 грн.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відмовлено в повному обсязі за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів та з порушенням норм процесуального і матеріального права, оскільки відповідачка користувалася коштами, погашала заборгованість, отже приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, погоджувалася із розміром боргу, нарахованими відсотками та неустойкою; договір у встановленому порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався не дійсним, а тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами цього договору; судом залишено поза увагою висновки Верховного Суду, зроблені у справах, зокрема № 356/1635/16-ц, № 428/2873/17, № 755/2720/16-ц, № 666/388/16-ц, № 176/2251/18, 192/452/18,522/14440/15-ц, 153/1334/16, про право Банку вимагати повернення фактично отриманих сум, що вищезазначений договір є договором-приєднанням, а Умови та Правила є його складовою тощо; крім того, до апеляційної скарги додані в якості нових доказів довідку про відкриття рахунку; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; виписку по рахунку, які просять прийняти та взяти до уваги при розгляді справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2020 року головуючим у справі визначено суддю Дронську І.О. склад колегії Авалян Н.М., Карташов О.Ю. Апеляційне провадження по справі відкрито 15.10.2020 року. Ухвалою суду від 27.10.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 18.11.2020 року о 10-40 год. 18.11.2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у щорічній оплачуваній відпустці судді Дронської І.О., відкладено на 16.12.2020 року о 10-20 год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2020 року, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Савчука О.І. від 10 грудня 2020 року у зв`язку із прийняттям відставки судді Дронської І.О., вилучено останню у зв`язку із закінченням терміну повноважень, визначено: новий головуючий суддя (суддя-доповідач) Назарова М.В., у складі колегії: Карташова О.Ю., Авалян Н.М.

Повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 року вилучено суддю Авалян Н.М. у зв`язку із закінчення терміну повноважень, новий суддя у складі суду Стахової Н.В.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов висновку, що відповідачка за період з 25.12.2012 по 30.05.2018 отримала від позивача загальну суму коштів в розмірі 21138,85 грн. Після цього відповідачка більше не отримувала коштів від банку, а за період з 25.12.2012 року по 06.06.2020 року в рахунок погашення боргу відповідачкою було сплачено на користь АТ КБ «Приватбанк» загальну суму в розмірі 30531,23 грн (стовпчик «Сума погашення за наданим кредитом» у розрахунку), в тому числі з інших карткових рахунків, що свідчить не лише про виконання нею обов`язку з повернення фактично отриманої суми коштів, а й про суттєву переплату в рахунок повернення суми, яка була нею отримана, у зв`язку з чим стягнення з відповідачки на користь позивача фактично отриманої відповідачкою суми коштів буде не тільки повністю необґрунтованим, а й порушуватиме загальні засади цивільного законодавства.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання заяви позичальника, за яким отримано кредит у розмірі 10000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підписання довідки про умови кредитування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.12.2012 року, укладеного між сторонами, вбачається, що станом на 19.06.2019 року у відповідачки перед банком утворилась заборгованість в розмірі 19163,53 грн, яка складається з наступного: 9831,10 грн заборгованість за тілом кредиту, 2853,61 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00- заборгованість за нарахованими відсотками, 4890,08 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 888,74 грн штраф (процентна складова) (а.с. 6-9).

Розглядаючи справи, суд має керуватися такими засадами судочинства як змагальність сторін та диспозитивність. Позивач, користуючись своїми правами, надав на підтвердження обґрунтованості позову вищезазначені докази як на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами, так і його виконання сторонами, проте вказаним доказам судом дана неправильна оцінка, що призвело до помилкового вирішення спору.

За матеріалами справи відповідачка отримала 3 платіжні картки, строком дії з 25.12.2012-08/16, 28.04.2016-04/20, 17.10.2016-04/20, тобто строк дії останньої - останній день квітня 2020 року, строк повернення кредиту в повному обсязі - 30 квітня 2020 року (а.с. 43).

Укладений між сторонами кредитний договір складається із заяви позичальника.

Натомість надані Банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, оскільки не підписані позичальником і не є складовими кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави відмови у задоволенні позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 9831,10 грн (заборгованість за тілом кредиту) та 2853,61 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту), які вона фактично отримала на підставі своєї заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Оскільки між сторонами не було погоджено інших умов кредиту пені за прострочене зобов`язання, за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то відповідно позивач не мав права спрямовувати кошти, що надійшли від відповідачки на погашення кредитної заборгованості, на інші зарахування, ніж тіло кредиту.

З наданого Банком розрахунку вбачається, що за період з 25.12.2012 до 31.05.2015 на погашення процентів зараховано загалом 1023,40 грн, а за період з 01.06.2016 до 01.06.2019 на погашення заборгованості по пені (штрафам, комісії) зараховано 1000 грн, що загалом становить 2023,40 грн.

Оскільки підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «ПриватБанк» процентів за договором кредиту, штрафів відсутні, оскільки позивачем не доведено погодження вказаних умов кредитного договору та відповідальності за їх порушення, то на вказану суму має бути зменшений розмір тіла кредиту, що належить до стягнення: 12684,71 2023,40 = 10661,31 грн.

Тому в вищенаведеній частині доводи скарги є слушними та вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Колегія суддів не може взяти до уваги посилання скаржника на врахування постанов Верховного Суду у справах № 356/1635/16-ц, № 428/2873/17, № 755/2720/16-ц, № 666/388/16-ц, № 176/2251/18, 192/452/18,522/14440/15-ц, 153/1334/16, оскільки наведені постанови Верховного Суду є судовими рішеннями у конкретних справах з відмінними фактичними обставинами та є результатом перегляду судових рішень за певними доводами касаційних скарг.

Натомість, обов`язковими при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України є лише висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені скаржником рішення не містять висновків про застосування відповідних норм права.

Як не може взяти до уваги і надані позивачем до апеляційної скарги докази у вигляді довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідки про строку дії картки, рух по картковому рахунку, оскільки ці докази також не підтверджують погодження відповідачем розміру процентів, пені (штрафів) за користування кредитними коштами, на погашення яких позивачем здійснювалося зарахування надходжень від відповідачки.

Вказана невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 вересня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10661,31 грн, а в іншій частині слід відмовити у задоволенні позову через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 10661,31 грн, а також 2671,79 грн судового збору (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1921 грн + за подання апеляційної скарги сплачено 2881,50 грн = 4802,50 х 10661,31 :19163,53).

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 24 вересня 2020 року та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 грудня 2012 року: заборгованість за тілом кредиту 10661,31 грн.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею, штрафами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 2671,79 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 16 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: