ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокра справа» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокра справа» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка Сергія Анатолійовича, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Комплекс «Либідський», Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікаліус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешн енд дизайн», Товариства з обмеженою відповідальністю «автоцентр «Мотор Сіті», фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник ТОВ «Мокра справа» звернувся до суду з із позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати рішення від 13 грудня 2019 року щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права оренди ТОВ «Мокра справа» нежитлових приміщень, загальною площею 818,5 кв.м., що розташовані в нежитловому будинку - приміщенні мийки за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про припинення права оренди ТОВ «Мокра справа» цих приміщень за індексним номером 193057948.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою, представник ТОВ «Мокра справа» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що даний спір є цивільно-правовим, а відповідачем у справі є фізична особа - приватний нотаріус, тому, на його думку, спір підвідомчий суду загальної юрисдикції, чого місцевий суд не врахував та у наслідку постановив помилкову ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявний спір між двома юридичними особами ТОВ «Мокра справа» та ПрАТ «Комплекс «Либідський» щодо договору оренди приміщень і правомірності звернення ПрАТ «Комплекс «Либідський» з заявою до державного реєстратора про припинення реєстрації речового права та, зважаючи на те, що справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права за участю господарюючих суб`єктів належать до юрисдикції господарського суду, а тому суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовної заяви, представник ТОВ «Мокра справа» оскаржує дії державного реєстратора щодо внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення речового права - права оренди ТОВ «Мокра справа» на нежитлові приміщення, при цьому вказав відповідачем приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А.

Позивач посилається на те, що він не погоджується з діями ПрАТ «Комплекс «Либідьський» щодо не вчинення останнім дій щодо продовження дії договору оренди, який був укладений з ТОВ «Мокра справа» та звернення до державного реєстратора з заявою про припинення реєстрації речового права на підставі договору оренди за ТОВ «Мокра справа».

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 04/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта стаття 263 ЦПК України).

За змістом висновків, викладених у пункті 31.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зміст і характер відносин між учасниками справи свідчать, що спір виник саме між позивачем і ПрАТ «Комплекс «Либідський» щодо права оренди на нежитлові приміщення та вчинення внаслідок цього реєстраційних дій, і вирішення спору буде впливати на речові права на майно саме юридичних осіб, хоча позивач і заявив вимогу до нотаріуса, як державного реєстратора.

На підставі викладеного, доводи апелянта про те, що, оскільки позов пред`явлено до приватного нотаріуса, який є фізичною особою, то спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вбачається з роз`яснень Верховного Суду, належним відповідачем у таких справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано, спір виник з приводу порушення права оренди позивача на майно внаслідок дій ПрАТ «Комплекс «Либідський» і у спорах про оскарження дій державних реєстраторів, вчинених на виконання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», предметом спору є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта владно-управлінських функцій, скільки поновлення майнового права позивача на нерухоме майно, і здійснення такого захисту судом залежить від вирішення питання про те, кому саме належить право користування спірним нерухомим майном та правомірності набуття такого права, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

З огляду на заявлені вимоги позивача, фактичні обставини справи, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справи за подібних спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вказана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а тому ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мокра справа» залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: