ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5783/20 Справа № 199/6950/19 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про поновлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року, яке набрало законної сили 31 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до нього його було позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проаналізувавши та усвідомивши необхідність своєї участі у житті рідної доньки для її нормального розвитку, він вирішив скористатись своїм правом шляхом подання до суду позову про поновлення батьківських прав щодо своєї дитини, оскільки тривалий час він не спілкується з донькою, що негативно впливає на відношення доньки до батька, адже дитина взагалі не має рації про його бажання та неможливість вже довгий час спілкуватися, про відсутність усякої можливості бачитись з нею. Саме неучасть у житті дитини її батька відповідач висувала, як основну підставу позбавлення його батьківських прав, тоді як всі можливості цієї участі були виключені саме нею взагалі: особисто, не бажаючи спілкування із батьком спільної дитини, з 2016 року свідомо чинила перешкоди у спілкуванні батька з сумісною донькою та відновлення їх відносин. Всі можливі дії щодо налагодження спілкування з дитиною, були використані в повному обсязі: це засоби телефонного, електронного та інших сучасних засобів зв`язку, відвідування міста помешкання дитини, учбового закладу, де вона отримує освіту, надсилання листів, подарунків, звернення з заявами до органу опіки та піклування виконкому Амур - Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську про допомогу щодо відновлення побачень з дитиною, який затвердив графік побачень з дитиною, але які були повністю проігноровані відповідачем.

У зв`язку з цим позивачем до Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська була надана позовна заява про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї (справа № 199/5504/18), ухвалою суду дану заяву залишена без розгляду.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, проаналізував всі причини та наслідки розриву відносин з дитиною, він визнає свою вину в тому, що склалося, та з часом розуміє позицію відповідача, як жінки та матері. Позивач вважає, що неподолані на теперішній день перешкоди у спілкуванні рідних батька і доньки наносять дитині душевну травму, насамперед, саме незнання дитини про щире бажання батька на спілкування з нею, не прийняття безпосередньої участь у її житті негативно впливає на її стан та може негативно вплинути на її подальший розвиток. Відповідач своїми діями, використовуючи вік дитини, коли ще не сформована її особлива думка або сформована на словах оточуючих, на ті чи інші обставини, навмисно робить її батька чужою людиною, та ці маніпуляції негативно впливають на світогляд, психічний стан дитини, її настрій, її ставлення до рідної людини, адже батьки, як мати, так і батько, в повній мірі необхідні дитині для її повноцінного розвитку.

Рішення суду першої інстанції по розгляду справи про позбавлення позивача батьківських прав, крім не участі у житті дитини, грунтувалося на залежності від наркотичних засобів.

Всі психологічні зриви, через які він пройшов в минулому, мають під собою причини: ранні шлюбні відносини, моральні та фізичні навантаження, різні сімейні струси та негаразди, відсутність досвіду у вирішенні сімейних проблем мали негативні наслідки. Саме розрив сімейних відносин та заборона відповідачем побачень з дитиною стали основною причиною негативних змін у житті позивача, його нервових зривів та відповідної поведінки.

Втративши особистий зв`язок з дитиною, ним було втрачено весь сенс життя.

Визнає, що нервові струси призводили до відповідної поведінки, яка мала негативні наслідки, але він критично ставиться до своєї поведінки в минулому. На теперішній час ним здійснені всі можливі дії щодо проведення медичних обстежень, які повністю підтверджують, що він не вживає будь-яких наркотичних речовин, не є наркотично залежною людиною, єдиної медичної довідки щодо можливих обмежень або негативного впливу батька на розвиток і психічний стан дитини, не існує, є лише діагнози, встановлені до початку лікування, що підтверджується рядом медичних документів, які він отримав після проходження офіційної процедури, яка включає довгостроковий нагляд та контроль стану, періодичність здачі відповідних аналізів, спілкування із спеціалістами, а саме:

-висновок ЛКК від 01 серпня 2019 року, виданий КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» про зняття з обліку, який свідчить про відсутність залежності від наркотичних засобів позивача саме на теперішній час;

-сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 01 серпня 2019 року, виданий КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», який свідчить про відсутність протипоказань щодо опіки та піклування;

-довідка №1396 від 06 серпня 2019 року, надана позивачу КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» про те, що позивач під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не знаходиться;

-медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 15 січня 2019 року, надана позивачу КЗ "Дніпропетровська міська поліклініка №1", яка свідчить про відсутність психіатричних показань щодо опіки та піклування над дитиною, строк дії якої 2 роки.

-довідка № 425 від 01 серпня 2019 року видана КЗ "Дніпропетровська міська поліклініка №1" про те, що позивач не знаходиться під наглядом лікаря-психіатра.

Позбавлений судом усіх юридичних прав щодо своєї дитини, позивач відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України залишив за собою лише обов`язок щодо утримання дитини. Єдиний батьківський обов`язок, який можливо виконувати позивачем на теперішній час, це сплата аліментів на утримання доньки. Аліментні платежі в сумі 1 531,00 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , за рішенням суду Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року, здійснює регулярно. Неухильне виконання своїх зобов`язань відповідно до ст.ст. 180,181 СК України та відсутність заборгованості станом на 31 липня 2019 року підтверджується довідкою Амур-Нижньодніпровського відділу ДВС у Дніпропетровській області. Ці платежі повинні забезпечувати потреби доньки щодо необхідного харчування, медичного догляду, лікування, але він, як працюючий батько, має можливість та бажає здійснювати додаткову матеріальну участь в житті доньки, в тому числі нести витрати на її лікування, оздоровлення, якщо в цьому є потреба.

На підставі викладеного, просить про поновлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суду не представлено жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що змінилися обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки протягом 2019 року позивач проходив лікування, пов`язане із вживанням наркотичних засобів, що не дає суду упевненості в забезпеченні всіх необхідних прав та інтересів дитини її батьком за такої ситуації.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він надав суду всі необхідні та достатні докази, які підтверджують, що його поведінка змінилась докорінно. Так, він веде добропорядний спосіб життя, працює, отримує дохід, має можливість та бажання виконувати свої батьківські обов`язки. Зазначає, що не вживає наркотичні засоби, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року, яке набрало законної сили 31 липня 2018 року, у цивільній справі №199/317/17-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , останнього було позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-13).

Відповідно до висновку ЛКК від 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 має діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів. Синдром залежності. Повна ремісія (F 12.202) (в анамнезі). Рекомендації: здоровий спосіб життя (а.с. 15).

Відповідно до сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду протипоказань до опіки та піклування не виявлено (а.с. 16) .

ОСОБА_1 під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря - нарколога не знаходиться (а.с. 17).

Психіатричні протипоказання до встановлення опіки над неповнолітньою дитиною відсутні, що підтверджується відповідною медичною довідкою (а.с. 18).

ОСОБА_1 під наглядом у лікаря - психіатра КЗ «Дніпровська міська поліклініка №1» не знаходиться, за амбулаторною допомогою не звертався (а.с. 19).

За місце проживання відповідач характеризується позитивно (а.с. 20).

ТОВ «Хайєдж» надана позитивна характеристика на ОСОБА_1 (а.с. 21).

Відповідно до довідки від 03 квітня 2017 року з КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_1 , під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога перебуває з 30 червня 2016 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання каннабіноїдів. Синдром залежності» (а.с. 83).

Згідно з листом від 09 листопада 2017 року №2056 КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» питання про зняття з «обліку» вирішується після проходження обстеження за рішенням ЛКК. Умови зняття з обліку: дотримання режиму тверезості, яке підтверджене регулярними (не менше 1 разу на місяць) відвідуваннями лікаря-нарколога протягом 3 років для хворих на алкоголізм і 5 років для хворих на наркоманію. Діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів. Синдром залежності» відноситься до категорії наркоманія, оскільки каннабіноїди є наркотичним засобом (а.с. 84).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року у справі за заявою КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, де заінтересована особа ОСОБА_1 про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку заяву задоволено (а.с. 85).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року у справі за заявою КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, де заінтересована особа ОСОБА_1 про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку заяву задоволено (а.с. 86).

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУаАП адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, справу закрито (а.с.87). Як встановлено суддею, ОСОБА_1 23 березня 2016 року близько 00.30 год. за адресою: АДРЕСА_1 причинив фізичне насильство своїй цивільній дружині ОСОБА_2 , чим порушив вимогу Закону України «Про насильство в сім`ї».

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, залишено без розгляду (а.с. 91).

Заявою від 18 листопада 2019 року до органу опіки та піклування ОСОБА_4 , сусідка ОСОБА_2 , повідомила про те, що з березня 2016 року ОСОБА_1 у помешканні ОСОБА_2 не з`являвся, донькою не цікавився, у сусідів не запитував (а.с. 92).

Здоров`ям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається виключно мати дитини, батько дитини до педіатра ніколи не навідувався на прийом, що підтверджується довідкою лікаря від 20 листопада 2019 року (а.с. 93).

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 , учениці 6-А класу, з 01 вересня 2018 року батька дитини жодного разу не бачили, по телефону він не зв`язувався, дівчинка про нього жодного разу не згадувала (а.с. 94).

Згідно з висновком психоемоційного стану дитини після пережитої психологічної травми від 31 жовтня 2017 року на момент агресивної та неадекватної поведінки батька, який стукав та бив у вхідні двері до квартири, де проживає дитина разом з матір`ю, у ОСОБА_6 спостерігався панічний страх (при тому, що дитина не бачила батька), тремтіли руки, синіли губи, частішало серцебиття (а.с. 99).

Стан дитини на момент звернення: регрес, після травматичної ситуації, нервово-психічна діяльність виснажена, невротична тривога у зв`язку з агресивною поведінкою батька. Виникнення проблем з фізичним здоров`ям: у зв`язку з перенесеним стресом у дитини підвищився рівень гормонів (на протязі місяців рівень гормонів стабілізувався і знову підвищувався, дитина знаходиться на білку у ендокринолога та невролога). Переважно дитина емоційно стабільна, що є основою для її розвитку та навчання. Це дає змогу розвиватися згідно віку та потребам, але є фактори, які повністю знищують відкритість та емоційну стабільність дитини: згадування про батька. Дитина проти розмовляти та згадувати про батька. Стан дитини змінюється при розмові про батька: з`являється тривога та замкнутість, дитина стає розгубленою у зв`язку зі страхом за безпеку матері та її здоров`я, підвищується рівень тривоги та страху. На основі цього можна сказати, що ОСОБА_6 важко досягти відчуття базової безпеки. Дитина після ряду психологічної роботи набула нормального життя, але зараз - регрес в психоемоційному стані.

Наслідки хронічного стресу та вплив на подальший розвиток дитини: пов`язаний з початком і прогресуванням багатьох патофізіологічних станів. В умовах тривалого впливу стресових факторів порушується ендокринний, гормональний і вегетативний баланс, що призводить до дезадаптації. Дезадаптація визначає розвиток негативних психологічних і соматичних наслідків. Окрім цього, перенесений дитиною 30 жовтня 2017 року стрес та наслідки, що сильно вплинули на фізичне здоров`я дитини, потребують фінансових затрат, які повністю покриває мати дитини.

Все це дає можливість стверджувати, що контакт дитини з батьком, який раніше, як було зазначено, находився на лікуванні у зв`язку з прийняттям наркотичних речовин, стояв на обліку у психіатра, знаходився під наглядом лікаря - нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання каннабіноїдів» та має синдром залежності, є вкрай небажаним та наносить шкоду розвитку дитини, вихованню, правильному будуванню життєвих цінностей.

У рекомендаціях зазначено, серед іншого, забезпечення відсутності контакту дитини з батьком до досягнення повноліття, що надасть можливість дитині нормально розвиватись до стабільного дорослого стану, кола вона зможе приймати рішення самостійно та бути невразливою при можливому контакті з батьком при самостійному прийнятті рішення щодо спілкування з ним.

В іншому разі досягнення стабільного дорослого стану малоймовірно, може ще сильніше травмувати дитину, що приведе до порушень її психологічного та фізичного здоров`я, проектування проблем дитинства на своє доросле життя, неспроможності завести сім`ю, стати матір`ю у зв`язку зі страхом за свою дитину, недовіри до людей та світу в цілому.

За змістом висновку психоемоційного стану дитини (а.с. 95) від 21 листопада 2019 року станом на момент звернення наразі дитина не має проблем з фізичним здоров`ям. Проблеми з ендокринною та нервовою системою зникли внаслідок усунення присутності агресивного батька в житті сім`ї. При ненав`язливому згадуванні про батька м`яко перемикається на іншу тему розмови. У дитини не спостерігається замкнутість, але все ще присутня тривога при згадуванні минулих подій, які закарбувалися у спогадах дитини назавжди.

Відповідно до вказаного вище висновку від 21 листопада 2019 року, порівняння стану дитини на момент звернення та стану дитини на момент звернення 2017 року одразу після агресії батька останнього разу мати приводила дитину 31 жовтня 2017 року одразу після агресивної та неадекватної поведінки батька. До цього дня вже спостерігався значний прогрес у лікуванні після серйозної психологічної травми 2016 року внаслідок неприйнятної та жорстокої поведінки батька, але внаслідок події, що сталася 30 листопада 2017 року, дитина повернулася на початковий етап лікування. Повернення дитини до нестабільного емоційного стану та панічного страху відбувалося миттєво, дитина навіть не бачила у той день батька, але тільки знала, що він стоїть за дверима та чула, що він хоче увійти до помешкання, де живе дитина з матір`ю.

У той час, коли дитина завдяки терапії, забезпеченню безпеки у родині та процесу росту повністю реабілітувалася після психологічної травми, спілкування та зустрічі з батьком будуть наносити неймовірної шкоди психологічному та фізичному здоров`ю дитини.

Відповідно до епікризу з історії хвороби (а.с. 136) ОСОБА_1 (на стаціонарному лікуванні в КП «ДКПБ» ДОС 3 від. З 19 березня 2019 року по 22 квітня 2019 року) встановлено діагноз: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок комбінованого вживання алкоголю та каннабіноїдів. Психотичний розлад, переважно поліморфний; також надані певні рекомендації, зокрема, явка до нарколога та психіатра за місцем проживання, відмова від алкоголю та наркотичних речовин та інше.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 16 березня 2020 року №4/4-151 орган опіки та піклування не прийшов до єдиного висновку щодо розв`язання спору (а.с. 164-167).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що суду не представлено жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що змінилися обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки протягом 2019 року позивач проходив лікування пов`язане із вживанням наркотичних засобів, що не дає суду упевненості в забезпеченні всіх необхідних прав та інтересів дитини її батьком за такої ситуації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підставою для позбавлення позивача батьківських прав слугувало ухилення останнього від виконання батьківських обов язків, та вживання наркотичних засобів.

Відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Абзацами 1,2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що статтею 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

Зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини.

Судом встановлено, що з часу позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітньої дитини, він не змінив свого ставлення до дитини та її виховання, його поведінка з урахуванням висновку психоємоційного стану дитини від 21 листопада 2019 року, навпаки може негативно впливати на розвиток та психичний стан дитини.

В основу вимоги про поновлення батьківських прав, позивачем надані медичні довідки та сертифікат про проходження профілактичного наркологічного та психіатричного огляду, та докази про відсутність заборгованості по аліментам, які не свідчать про його здатність як батька належним чином виконувати свій батьківський обов язок, захищати права і інтереси дитини. Доказів того, що в його ставленні до дитини дійсно відбулися вирішальні зміни, як і доказів про турботливе ставлення до дитини, матеріали справи не містять.

Згідно з наданою копією епікризу з історії хвороби ОСОБА_1 , який перебував на стаціонарному лікуванні у наркологічному відділенні КП «ДКПЛ`ДОР» з 29 березня 2019 року по 22 квітня 2019 року, останньому надані певні рекомендації, зокрема явка до нарколога та психіатра за місцем проживання, відмова від вживання алкоголю та наркотичних речовин та інше, що дає підстави стверджувати про байдужість позивача відносно прийняття заходів для поліпшення свого стану життя задля створення приятливих умов для виховання дитини, про його незгоду змінювати спосіб життя заради прийнятного виховання дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою висновок ЛКК від 01 серпня 2019 року, за змістом якого ознак інтоксикації та абстиненції як і ознак наркологічного захворювання, за період його обстеження не виявлено, є необгрунтованими, оскільки з моменту проходження останнього лікування до моменту звернення до суду (23 серпня 2019 року), пройшов незначний проміжок часу, тому достеменних підстав для висновку про стан здоров я позивача, не має.

Посилання ОСОБА_1 на зняття з диспансерного обліку у лікаря-нарколога 26 червня 2017 року, є безпідставним. В матеріалах справи, міститься лист КЗ "Дніпропетровський наркологічний диспансер" ДОР № 2056 від 09 листопада 2017 року, за змістом якого, зняття з обліку неможливе раніше, ніж через п ять років після поставлення на облік, тобто не раніше 2021 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що як доказ підставності поновлення його батьківських прав справність сплати аліменти на дитину, не заслуговують на увагу, оскільки у розумінні положень ст.180 СК України є батьківським обов`язком, тоді як позивачем не представлено суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що з моменту позбавлення батьківських прав вживав заходи щодо спілкування з донькою, намагався з нею побачитись, цікавився її життям, навчанням, добробутом тощо, що само по собі не впливає на його батьківські обов`язки.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду вимогам ст. 265 ЦПК України, висновку суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення не впливають. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають. Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида