Справа № 664/3391/20
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2020 року м.Олешки

Цюрупинський районний суд Херсонської області у складі:

судді Сіденка С І.,

за участю секретаря Скорик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олешки подання старшого державного виконавця Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Єложенко Олексія Леонідовича, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про примусове проникнення за місцем проживання боржника, -

ВСТАНОВИВ:

До Цюрупинського мрайонного суду Херсонської області надійшло подання старшого державного виконавця Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Єложенко Олексія Леонідовича про примусове проникнення за місцем проживання боржника ОСОБА_2 .

Дане подання заявник мотивує тим, що на виконанні у Олешківському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках зведеного виконавчого провадження №57137740 перебуває виконавче провадження за АСВП №60837134 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики грошових коштів в сумі 30500, 00 грн.

Під час виконавчого провадження було з`ясовано, що боржниця по даному виконавчому провадженню ніде не працевлаштована, пенсію не одержує, рахунки зареєстровані за боржницею у банківських установах відсутні, транспортні засоби, зареєстровані за боржницею, відсутні, а також нерухоме майно, зареєстроване за боржницею, відсутнє.

23.12.2019 року старшим державним виконавцем відділу було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 щодо здійснення перевірки майнового стану ОСОБА_2 . Боржниця не допустила старшого державного виконавця до перевірки майнового стану,заслухавши акт та відмовившись від його підписання, про що за участю двох понятих було складено відповідний Акт від 23.12.2019 року.

10.02.2020 року старшим державним виконавцем відділу було здійснено повторно виїзд за адресою: АДРЕСА_1 щодо здійснення перевірки майнового стану ОСОБА_2 . Боржниця не допустила старшого державного виконавця до перевірки майнового стану, відмовившись від його підписання, про що за участю двох понятих були складено відповідний Акт від 10.02.2020 року .

На запит старшого державного виконавця Олешківською міською радою листом від 09.07.2020 року №17563 надано інформацію, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в адресній картці не значиться. Відповідно до адресної картотеки гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 05.04.2006 року по теперішній час.

13.07.2020 року старшим державним виконавцем відділу було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 щодо здійснення перевірки майнового стану ОСОБА_2 встановлено, що боржниця за адресою: АДРЕСА_2 тривалий час не проживає, про що за участю двох понятих складено Акт державного виконавця від 13.07.2020 року.

Посилаючись на викладені обставини, заявник стверджує,що боржниця своїми діями перешкоджає виконанню виконавчого припису нотаріуса, а тому просить задовольнити дане подання.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, матеріали провадження суду не надав.

Відповідно до ч.2ст.439 ЦПК Українисуд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, натомість, просив розглянути подання без його участі, подання підтримує та просить задовольнити.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути подання державного виконавця за відсутності сторін та інших заінтересованих осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання відмовити з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів, на виконанні у Олешківському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках зведеного виконавчого провадження №57137740 перебуває виконавче провадження за АСВП №60837134 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики грошових коштів в сумі 30500, 00 грн.

Як вбачається з акту від 23.12.2019 року, складеного під час перевірки майнового стану ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , боржниця не допустила старшого державного виконавця до перевірки майнового стану,заслухавши акт та відмовившись від його підписання.

Також відповідно до акту від 10.02.2020 року, складеного під час перевірки майнового стану ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , боржниця не допустила старшого державного виконавця до перевірки майнового стану, відмовившись від його підписання.

Також відповідно до акту від 13.07.2020 року, складеного під час перевірки майнового стану ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено, що боржниця за зазначеною адресою тривалий час не проживає.

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань. Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Крім того, доданий до подання фіскальний чек, яким державний виконавець доводить факт надсилання боржнику постанови, суд не приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він не містить опису вкладення, яке відправлено ОСОБА_2 , та не містять повної адреси отримувача.

Крім того, подані матеріали про примусове проникнення за місцем проживання боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, був повідомлений про необхідність бути присутнім у житлі за вказаною адресою для вчинення виконавчих дій, що останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Також у матеріалах подання відсутні будь-які відомості щодо права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а також щодо майна або коштів, які в ньому знаходяться і належать саме боржниці ОСОБА_2 .

Натомість, з наявних у матеріалах подання копій інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що за ОСОБА_2 не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно. У зв`язку із цим у разі задоволення даного поняття може бути порушене право на недоторканність житла інших осіб.

З наведеного слідує, що державним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до ДВС, які не потребують примусового проникнення до житла боржника.

На підставі наведеного, на переконання суду, проникнення до житла боржника є крайнім методом та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, які в даному випадку відсутні, відтак суд вважає, що подання є передчасним, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Однак, з наданих державним виконавцем матеріалів не вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржником отримано, відтак, неможливо стверджувати, що боржник умисно не забезпечив державному виконавцю доступ до квартири. Також, відсутні і докази щодо отримання боржником повідомлень та викликів приватного виконавця, що також свідчить про відсутність доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсну відмову боржника від виконання судового рішення в добровільному порядку, оскільки матеріали справи не містять доказів, що підтверджують отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику до держаного виконавця.

Суд бере до уваги те, що примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов`язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника, суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Таким чином, державний виконавець не навів обґрунтованих фактів на підтвердження необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення та виконання усіх інших можливих спроб виконати рішення суду, у відповідності до норм діючого законодавства, без примусового проникнення до володіння особи.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що подання про примусове проникнення за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживає боржниця ОСОБА_2 для проведення опису майна, що належить боржниці за місцем її проживання, із залученням працівників поліції ВГУНП в Херсонської області є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла власників, з огляду на те, що державним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до державного виконавця, які не потребують примусового проникнення до житла боржника.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, ст.ст.18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Олешківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Єложенко Олексія Леонідовича, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про примусове проникнення за місцем проживання боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Сіденко