Справа № 487/1004/16-ц
Провадження № 8/487/5/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого-судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Рурич І.В., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 року у цивільній справі №487/1004/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання рішення правління недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2017року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просив переглянути рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 року в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2017 року заяву було передано на розгляд судді Корнешовій Т.В.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Корнешової Т.В. від 07.02.2017 року дану заяву було залишено без руху.

21 лютого 2017 року ОСОБА_1 на виконання вищенаведеної ухвали подано заяву з усуненням недоліків. Даною заявою позивач просив переглянути рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та визнати недійсним рішення Правління АГК «Парма» від 23.01.2016 року (без підпису ОСОБА_2 ) про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити гараж № НОМЕР_1 та визнати недійсним рішення Правлінян АГК «Парма» від 23.01.2016 року (з підписом ОСОБА_3 ) про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити гараж № НОМЕР_1 . В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 28.09.2014 року в кооперативі відбулися загальні збори, на яких було обрано нове Правління строком на 2 роки, що підтверджується Наказом №7 від 28.09.2014 року. За такого, на його думку, рішення загальних зборів учасників АК «Парма» від 03.05.2013 року не було чинним на момент прийняття оскаржуваного ним рішення. Чинним було рішення про обрання членів правління від 28.09.2016 року, про що свідчить Наказ №7. За такого, наголошує на тому, що повноваження правління підтверджуються саме цим рішенням. Окрім того зазначив, що виходячи з нумерації Протоколів загальних зборів, між 03.05.2013 року (Протокол №1/2) та 28.09.2014 року (Протокол №4) відбулися ще одні загальні збори, які повинні були оформлені Протоколом №3, на яких могло було обрано інших членів правління. Про дані обставини йому стало відомо 04.01.2017 року. Кількість учасників кооперативу в 2013 році складала не 123, як це вказано в Протоколі №1/2 від 03.05.2015 року, а 185. На його думку, дані обставини підтверджуються Кошторисом видатків членських внесків за 2013-2014 роки. За такого кворум загальних зборів мав складати 93, а не 67 осіб. Вважає, що в протокол загальних зборів було внесено не достовірні відомості. Окрім того зазначив, що в склад майна, що передано від ТОВ «Парма» до АГК «Парма» не входили металеві гаражі. За такого, ОСОБА_4 не міг передати не належне йому майно. З огляду на те, що вищенаведені обставини йому стало відомо 04.01.2017 року, просив здійснити перегляд рішення.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.02.2017 року було відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

03.03.2017 року голова правління АГК «Парма» Журавльов О.О. подав до суду заперечення, якими просив відмовити в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами. В обґрунтування позиції зазначив, доводи викладені в заяві ОСОБА_1 вже були предметом судового розгляду та їм була надана відповідна оцінка судами всіх інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2017 року провадження по справі №8/487/3/17 за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами було зупинено до розгляду справи №487/1004/16-ц за позовом ОСОБА_1 до АК «Парма» про визнання незаконними рішень Вищим Спеціалізованим судом України.

За розпорядженням керівника апарату від 05.07.2017 року в зв`язку з поданням суддею Корнешовою Т.В. заяви про відставку, справа була передана на повторний автоматизований розподіл. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2017 року було визначено головуючим суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2018 року провадження у справі було поновлено, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до канцелярії суду додаткові пояснення, якими зазначив, що ОСОБА_4 та його син ОСОБА_2 є заінтересованими особами які знаходилися у конфлікті інтересів; ОСОБА_2 був незаконно призначений, а не обраний членом правління та в.о. Голови правління, що свідчить про відсутність в нього повноважень на участь в прийнятті правлінням рішень. До того, ж ОСОБА_2 не був членом кооперативу та не мав повноважень на участь у прийнятті рішень. Окрім того, на його думку, ОСОБА_6 був одноосібним членом Ревізійної комісії, та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про кооперацію» не мав повноважень при прийнятті рішень правлінням. ОСОБА_7 рішенням загальних зборів від 29.08.2012 року був виключений з членів кооперативу на підставі поданої заяви, що свідчить про відсутність в нього повноважень брати участь у прийнятті рішень. Окрім того, зазначив, що рішення Правління АГК «Парма» від 31.08.2015 року та два рішення Правління від 23.01.2016 року були прийнятті лише на підставі усних пояснень ОСОБА_4 . Підсумував, що у 2016 році Правління АГК визнало помилковим рішення попереднього правління від 31.08.2015 року та від 23.01.2016 року про те, що гараж № НОМЕР_1 було передано в користування (оренду) позивачу попереднім Головою АГК «Парма» Журавльовим О.В. Просив врахувати те, що при прийнятті рішення єдиними доказами на підтвердження дійсної природи відносин між сторонами є квитанції позивача про сплату членських внесків за період з 2008 рік по 2015 рік та звернення правління АГК «Парма» до нього як до члена кооперативу.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву про відкладення розгляду справи на дату після завершення карантину. З огляду на те, що дата завершення карантину не відома, відповідачем було надано письмові заперечення по справі, а представником відповідача до цього надавалася заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, суд вважає подану заяву про відкладення зловживанням процесуальними правами з метою затягування судового розгляду справи.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та матеріали справи №487/1004/16-ц суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення (справи: Brumarescu V. Romania, Козак проти України «21291/02, 17.12.2002 р., Кучеренко проти України, № 41974/98, рішення у справі «Х проти Австрії», № 7761/77, DR 14, 08.05.78, с. 171, 174; рішення у справі «Хосе Марія Руїз Матеос та інші проти Іспанії», № 24469/94, DR 79, 2.12.94, с. 141).

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з Прав Людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.

Згідно ч.1, 2, 4, 5 ст. 423 ЦПК України , рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.07.2016 року було відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу Парма.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05.08.2016 року рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.07.2016 року було залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.03.2018 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05.09.2016 року залишено без змін.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 в заяві про перегляд судового рішення були предметом дослідження під час здійснення судового розгляду, апеляційного та касаційного оскарження даного рішення суду. Посилань на доказі, які підтверджують, що ці обставини є нововиявленими, не були та не могли бути відомі заявнику на момент прийняття рішення по справі, подана заява не містить. Суб`єктивне розуміння цих обставин заявником не є нововиявленими обставинами, та на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, а також на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, не впливає.

З огляду на викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 423-429, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 року у цивільній справі №487/1004/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання рішення правління недійсним відмовити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2016 року у цивільній справі №487/1004/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання рішення правління недійсним залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.12.2020 року.

Суддя С.В. Щербина