Дата документу 11.12.2020 Справа № 554/5243/20
Провадження №2/554/1699/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Таран В.І.,

за участю учасників справи:

представник позивача: Тарасенко Н.А.,

представник відповідача Заліпа Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 22308,64 грн.; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на ті обставини, що ним надаються послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Нарахування за послуги з теплопостачання здійснюються відповідно до встановлених тарифів. Правовідносини сторін по справі врегульовані договором від 26 вересня 2005 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 загальною площею 29,2 кв.м. Відповідно до 4.1 зазначеного договору споживач зобов`язується оплачувати послуги до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розмір плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення 1596,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду.

Відповідач порушив умови укладеного договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2020 року у розмірі 19111,15 грн. За період з 21 листопада 2016 року по 01 травня 2020 року відповідно до ст.625 ЦК України нараховано індекс інфляції у сумі 2179,28 грн. та 3% річних у сумі 1018,21 грн. Загальна сума заборгованості становить 22308,64 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним витрати по сплаті судового збору, у зв`язку з чим звернувся за судовим захистом.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02 липня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає та заперечує проти заявлених вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не отримувала, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за неотримані послуги.

Посилаючись на п.16 Типового договору надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, зазначає, що 01 квітня 2017 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 стався порив радіаторів, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_1 звернулась до працівників ГЖЕД №2, які прибули на виклик та провели демонтаж радіаторів та встановили глушки на всіх опалювальних приладах, припинено водопостачання та водовідведення, що підтверджується актом на відключення водопостачання/водовідведення від 07 листопада 2017 року, складеним КП «Полтававодоканал». Крім того, 18 жовтня 2020 року з початком опалювального сезону відповідач зверталась до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з заявою про пломбування стояку тепломережі, але позивачем дане звернення було проігноровано.

Також у відзиві вказує, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 і отримує комунальні послуги за вказаною адресою, що підтверджується актом про фактичне місце проживання. За адресою: АДРЕСА_2 відповідач не проживає та не отримує комунальні послуги. Даний факт підтверджується актом ГЖЕД №2 ПМР, яким встановлено, що в однокімнатній квартирі АДРЕСА_4 відсутні прилади опалення у житловій кімнаті та кухні.

Крім того, вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати строки позовної давності, оскільки позовна заява була подана до суду в червні 2020 року. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.41-42).

Представником позивача надано відповідь на відзив відповідача та додаткові письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 2005 року та споживачем послуг з централізованого опалення, що надається підприємством на підставі договору про надання послуг з теплопостачання, укладеного 26 вересня 2005 року. Також посилається на ті обставини, що при зверненні відповідача до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 03 грудня 2018 року, нею були порушені питання, які потребують додаткових пояснень, зокрема, щодо правового обґрунтування стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період заявлених позовних вимог, а також діючого механізму відключення від мереж централізованого опалення та центрального постачання гарячої води.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року по справі №554/9222/18 був скасований судовий наказ від 03 грудня 2018 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за період з 01.10.2016 року по 01.10.2018 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у сумі 11655,65 грн. та 176,20 грн. судового збору. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Щодо відключення від мереж централізованого опалення, на яке посилалась ОСОБА_1 , то 20 жовтня 2017 року на адресу підприємства надійшло звернення, в якому відповідач просила провести опломбування труб теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом від 01 листопада 2017 року заявника повідомлено, що процедура відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання визначена нормативно-правовими актами законодавства України. Також роз`яснено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не наділене повноваженнями щодо надання дозволу на відключення від системи централізованого опалення. Направлення працівників підприємства для фіксування факту відключення квартири від системи централізованого опалення можливе за умови надання відповідної дозвільної документації. Але відсутні дані, що відповідач звертався до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради для надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_1 від цих мереж та встановлення індивідуального опалення. Також відсутні дані про те, що відповідач зверталась до ВАТ «Полтавагаз» та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для отримання технічних умов та розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Таким чином, відповідачем не було дотримано визначений законом порядок відключення від мереж централізованого опалення, тому вказане відключення є самовільним та не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання обов`язків щодо сплати за надану теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання зобов`язань щодо надання послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», за який відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 листопада 2015 року у справі №6-1192цс15 та №6-170цс15. На підставі викладеного, вважає заперечення, викладені у відзиві, безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню (а.с.21-25, 55-59).

Відповідачем ОСОБА_1 надано до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що процедура відключення від мереж регламентована Порядком відключення від мереж централізованого опалення та теплопостачання гарячої води. Але відповідач не бажає відключатися від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, а лише тимчасово припинила користуватися вказаними послугами в зв`язку із виникненням аварійної ситуації, ліквідація якої полягала в тимчасовому від`єднанні від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в даній квартирі. Для відновлення отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води необхідно нести значні додаткові витрати, але такі кошти в неї відсутні. В подальшому відповідач має намір поновити отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. 24 вересня 2020 року звернулась до позивача із заявою про проведення перерахунку в зв`язку з неотриманням послуг (неналежної якості) централізованого опалення.

Крім того, просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №712/8916/17 п.п.80-82 щодо перебігу позовної давності, який переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, зокрема, у разі пред`явлення позову. При цьому подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другої статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (а.с.71-72). На підставі викладеного, просить застосувати строк позовної давності до червня 2017 року, а за інший період відмовити в стягненні коштів за не отримані послуги за недоведеністю (а.с.71-72).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Вказала, що з 01.10.2016 року по 01.05.2020 року утворилась заборгованість. У 2018 році підприємство зверталось до суду із вимогою про видачу судового наказу, 13.11.2019 року судовий наказ було скасовано, тому строк позовної давності вони не пропустили. Доказів про відключення квартири немає, і відключення цієї квартири неможливе, тільки будинку в цілому. Звернення в наказному провадженні перериває строк позовної даності, судовий наказ навіть діяв, а потім суд скасував його. Відповідач - власник квартири; по закону немає тимчасового відключення.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Вказала, що пеню і штрафи позивач не нараховував. З приводу посилань відповідача на рішення Верховного Суду, це стосується інших правовідносин, там було відмовлено у видачі судового наказу, а в даному випадку судовий наказ був скасований через рік після його винесення та фактичного виконання, тому у позивача не було можливості подати позов. Строк позовної давності позивачем не пропущено.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог з підстав, зазначених у відзиві. Пояснила, що 01.04.2017 року стався порив радіаторів, ЖЕК провів відключення. Відповідач не отримує послуги, тимчасово припинила їх отримання, тому не зобов`язана оплачувати кошти. Відповідач не бажає відключатися. Доказом відключення радіаторів є заява-звернення ОСОБА_1 про відключення; чи здійснено відключення стояка їй невідомо.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також доводи сторони відповідача, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 листопада 2019 року скасовано судовий наказ від 03 грудня 2018 року №554/9222/18, провадження №2-н/554/822/2018, виданий у справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 11665,65 грн., а також суми судового збору у розмірі 176,20 грн. (а.с.4).

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 10 червня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полежаєвою Н.П., зареєстрованого в реєстрі за №3399, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5).

За вищевказаною адресою позивачем надаються послуги з теплопостачання, котрі врегульовано договором про надання послуг з теплопостачання від 26 вересня 2005 року, укладеного між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 (а.с.10).

Як слідує із пункту 1 договору, виконавець (теплопостачальна організація) зобов`язується надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири) та членам його сім`ї, а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього договору. Предметом договору є такі послуги: центральне опалення, підігрів води. Характеристика об`єкту надання послуг: площа квартири, що опалюється 29,2 кв.м.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунковим періодом є один календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше ніж 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення 1496,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду.

Таким чином, за адресою АДРЕСА_2 надаються послуги з теплопостачання, котрі врегульовано договором, через що відповідач зобов`язаний виконувати договір про надання послуг теплопостачання у відповідності до його умов та законодавства.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» свої зобов`язання за договором про надання послуг з теплопостачання виконує.

Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2016 року по 01 травня 2020 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 19111,15 грн., крім того, за період з 21 листопада 2016 року по 01 травня 2020 року нараховано індекс інфляції в сумі 2179,28 грн. та 3% річних в сумі 1018,21 грн., а всього заборгованість відповідача складає 22308,64 грн., згідно з розрахунками заборгованості за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6-9).

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2016 року по 01.05.2020 року в сумі 19111,15 гривень.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п.п. 17, 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

За період з 21.11.2016 року по 01.05.2020 року нараховано індекс інфляції в сумі 2179,28 гривень, та 3 % річних в сумі 1018,21 гривень. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 22308,64 гривень.

Щодо посилань відповідача про неотримання послуг теплопостачання суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась на адресу директора ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із заявою, в якій просила провести опломбування труб теплопостачання в зв`язку з невикористанням нею квартири. У заяві вказувала, що батареї демонтовано, труби вкриті тепло поглинаючим матеріалом (а.с.27, 61).

Крім того, направлено позивачу заяву від 18 жовтня 2017 року аналогічного змісту щодо опломбування стояку тепломережі, який вкритий тепло поглинаючим матеріалом, у зв`язку з демонтажем батарей теплопостачання та невикористанням квартири (а.с.43).

Листом позивача №Т-2166 від 01 листопада 2017 року розглянуто звернення ОСОБА_1 з приводу відключення від централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 . Роз`яснено процедуру відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, яка визначена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства №4 від 22.11.2005 року. При цьому самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Підприємство «Полтаватеплоенерго» не наділене повноваженнями щодо надання дозволу на відключення від системи централізованого опалення. Направлення працівників підприємства для фіксування факту відключення квартири від системи централізованого опалення можливе лише за умови надання відповідної дозвільної документації (а.с.28, 62, 66).

Згідно акту на відключення водопостачання / водовідведення №3716 від 07 листопада 2017 року вбачається, що за заявою та в присутності ОСОБА_1 було відключено і опломбовано водопровідний ввід у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.45).

Доводи відповідача про те, що вона не є споживачем послуг наданих позивачем, оскільки не отримувала послуг з опалення її житлового приміщення, спростовуються наступним.

ОСОБА_1 є власником житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, підприємство «Полтаватеплоенерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення. У випадку, якщо відповідач не має наміру отримувати послуги з централізованого опалення, то відповідно до пунктів 26, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630) відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року по справі № 6-1706цс15. Пункт 25 Правил 630 встановлює, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Жодних даних про відключення приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 від централізованого опалення, у встановленому законодавством порядку відсутні.

Посилання відповідача на відсутність радіаторів в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за змістом ст.151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України № 1875-ІУ споживач зобов`язаний: 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; 6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що відключення позивача від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством, а тому Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» здійснювало нарахування оплати наданих комунальних послуг на законних підставах.

Отже, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Відповідачем не надано доказів, які б засвідчували факт правомірного відключення квартири від мережі централізованого теплопостачання з дотриманням чинного на момент відключення законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання відповідачу послуг з постачання тепла.

Стороною відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було видано судовий наказ від 03 грудня 2018 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за період з 01.10.2016 року по 01.10.2018 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у сумі 11655,65 грн. та 176,20 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року по справі №554/9222/18 був скасований судовий наказ від 03 грудня 2018 року.

Позивач вважає, що строк позовної давності переривався з моменту подачі зазначеного судового наказу, враховуючи фактичне його виконання і скасування через рік судом, отже, позов про стягнення заборгованості подано у межах строку позовної давності.

Суд не знаходить правових підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, так як судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення. А тому, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 6,15, 16,525,610,611,625 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Комарова,2-а, , заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 22308,64 гривень та повернення сплаченого судового збору в сумі 2102 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Комарова,2-а, ;

відповідач: ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 16.12.2020 року.

Суддя: А.М.Чуванова