Справа № 724/1147/20
Провадження № 2/724/356/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.
при секретарі: Бабій Ю.В.
за участю сторін:
позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
відповідача: ОСОБА_3
його представника: ОСОБА_4
представника третьої особи: Волощук І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації про визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні,-
В С Т А Н О В И В:
03.08.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації про визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частки транспортного засобу марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який зареєстровано 24 грудня 2007 року Клішковецькою сільською радою Хотинського району, Чернівецької області, за актовим записом № 45, який згідно рішення Хотинського районного суду від 15 листопада 2014 року розірвано.
Від шлюбу в них з відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вказує, що під час шлюбу нею спільно з відповідачем був придбаний автомобіль ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 .
За її спільною згодою з ОСОБА_3 , стороною у договорі, згідно якого був придбаний автомобіль виступав ОСОБА_3 і державна реєстрація була здійснена на нього.
Після розірвання шлюбу у них із ОСОБА_3 була домовленість, що автомобіль буде використовуватись у спільних інтересах, оскільки потрібно було здійснювати поїздки в потребах їхньої доньки.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, та після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняли відповідач ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_3 .
Із спадкового майна спадкодавця є автомобіль марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Вважає, що спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають право успадковувати тільки ? вказаного автомобіля, оскільки інша частина автомобіля належить їй, як частина спільного майна подружжя.
Також зазначає, що нею 29.07.2020 року було подано лист приватному нотаріусу Хотинського районного нотаріального округу, про те, що вона претендує на 1/2 частку у спадковому майні, а саме на автомобіль ВАЗ 2115, оскільки вважає, його спільним майном подружжя.
Крім того, зазначає, що на даний час автомобіль зберігається у відповідача разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Підтримуючи вищевикладене, просила визнати за нею право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, будучи допитаною в якості свідка суду пояснила, що шлюб між нею та ОСОБА_6 був укладений у 2007 році, розірваний у 2014 році. Вказала, що ОСОБА_7 був призваний в АТО, з АТО повернувся в жовтні 2014 року, потім ще відмічався до квітня місяця 2015 року, після його повернення проживали ще разом на протязі 5 років до 17 травня 2019 року, проживали в с. Млинки. Автомобіль придбали в кредит у 2008 році під час перебування в шлюбі, до розірвання шлюбу тобто до 2014 року кредит за автомобіль погасили, платіж за кредит платили в розмірі по 1310 гривень, кошти на погашення кредиту пересилала її мати із за кордону. Їхали машиною вона та чоловік, у 2018 році машина стояла, нею не їздили, бо в чоловіка забрали посвідчення водія. Також вказала, що вона також їхала на заробітки в Італію у 2018 році. Тільки в 2019 році вказаний автомобіль забрали з її господарства.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснив, що всі обставини по справі визнані відповідачем, окрім строку позовної давності, щодо строку позовної давності вказав, що права позивача не порушувались, оскільки автомобіль знаходився до 2019 року в її володінні.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що його син ОСОБА_7 перебував в шлюбі з ОСОБА_8 з 2007 року, розлучились вони у 2014 році, з 2016 року син проживав в нього, машину також забрав до нього. У 2016 році машину побили. Пізніше ремонтували, провели зварочні роботи, покрасили, замінили колеса, диски, зробили двигун, замінили переднє та бокове скло, ходову. Зокрема ОСОБА_3 в 2019 році ремонтував автомобіль. Знімали двигун, почистили його. Після того машиною їздив він та ОСОБА_9 . З 2016 по 2019 рік ОСОБА_1 не їздила на автомобілі. Автомобіль був в кредиті.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою ОСОБА_5 , вказала що ОСОБА_1 з ОСОБА_3 взяли кредит на машину десь після народження їхньої доньки. Закінчив платити за кредит після повернення з АТО. Після повернення ОСОБА_6 з АТО, вони з ОСОБА_11 розлучились, але до 2016 року ще проживав з ОСОБА_11 . В 2016 році ОСОБА_3 перейшов проживати до них в село Клішківці, з собою у 2016 році забрав машину та свої речі від ОСОБА_12 . Автомобіль зламався в Млинках і вони газеллю притягнули його в селі Клішківці, автомобілем користувались батько, її чоловік та брат, ремонтували його. ОСОБА_13 у 2016 році говорила, що хоче забрати машину, на що вони їй відповіли, що вона зможе забрати машину лише через суд, але ОСОБА_13 більше нічого не робила. Також пояснила, що ОСОБА_13 у 2018 році їздила за кордон, а донька її проживала разом з батьком в селі Клішківці, та ходила на протязі двох років в школу в с. Клішківцях.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_5 являється батьком його дружини, вказав що ОСОБА_7 з ОСОБА_14 у 2014 році розлучились, вони з ОСОБА_7 в один період служили в АТО, після повернення з АТО, ОСОБА_7 ще декілька місяців проживав в ОСОБА_12 . ОСОБА_15 та ОСОБА_6 взяли в кредит у 2008 році, кредит за автомобіль сплачувала свекруха ОСОБА_7 , тобто мама ОСОБА_12 , бо вона в той час працювала за кордоном та передавала кошти на погашення кредиту. Потім ОСОБА_6 перейшов жити в село Клішківці, забрав з собою речі та автомобіль, який в село Клішківці притягнули газеллю, вдома в селі Клішківцях вже ремонтували автомобіль, коли забирали автомобіль з Млинків двигун в ньому не працював. У 2016 році автомобіль ремонтували, робили ходову, красили його, тепер у 2020 році покрасили знову. З 2016 року і по даний час ОСОБА_13 автомобілем не користувалась.
Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на викладене ним у відзиві, який поданий до суду 10.09.2020 року. також просив застосувати строки позовної давності, оскільки позивач знала про своє порушене право, так як вже у 2016 році автомобілем користувався дядько та дід. Визнав, що автомобіль був придбаний під час шлюбу в кредит, який був погашений до розірвання шлюбу.
Третя особа - представник служби у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації Волощук І.І. в судовому засіданні висловив думку щодо розгляду справи на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою ОСОБА_1 , вказала що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом із маленькою дитиною переїхали проживати у 2009 році в село Млинки. Автомобіль в них був червоного кольору, до того часу як автомобіль забрали, він знаходився в с. Млинки. ОСОБА_6 був в АТО, після повернення з АТО шлюб був розірваний, після чого вони і далі проживали разом в селі Млинки, за кермом автомобіля їздили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до 2019 року. Також вказала, що ОСОБА_17 їхала за кордон, це було у 2018 році. Їй відомо, що дитина навчалась в селі Клішківці на протязі двох років.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 десь у 2009 році перейши жити в село Млинки, проживали там до 2019 року. ОСОБА_3 йшов в АТО та знаходився там на протязі одного року, потім вони із ОСОБА_1 розлучилися. Автомобіль в них був ВАЗ 2115, червоного кольору, користувались вони ним разом, знає що сплачували за автомобіль кредит. Також вказав, що ОСОБА_14 у 2018 році іздила в Італію на заробітки, після повернення з Італії ще їздила на автомобілі. На даний час бачив що автомобілем їздить батько ОСОБА_19 та ОСОБА_9 . Також вказав, що автомобіль деякий час стояв поламаний.
Суд, вислухавши сторін, їх представників, третю особу, свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони з 24.12.2007 року перебували у шлюбі.
Згідно рішення Хотинського районного суду від 15 листопада 2014 року шлюб розірвано, що підтверджується копією рішення суду (справа № 724/1828/14-ц).
Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 14.06.2019 року.
Також судом встановлено, що під час шлюбу сторонами спільно був придбаний автомобіль марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 , реєстрація якого, як на те вказує позивач за її спільною згодою відбулася на ОСОБА_3 , оскільки останній виступав стороною у договорі, згідно якого був придбаний автомобіль.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23 червня 2020 року.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яку прийняли відповідач ОСОБА_5 та донька позивача ОСОБА_3 .
Як встановлено судом, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 входить і автомобіль марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Позивач в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вказаний автомобіль є спільним майном подружжя, на що нею 29.07.2020 року до приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу було подано листа, в якому вона повідомила, що претендує на 1/2 частку у спадковому майні, а саме на 1/2 частку автомобіля ВАЗ 2115, який є спільним майном подружжя, та зазначає, що спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають право успадковувати лише 1/2 вказаного автомобіля, оскільки інша частина автомобіля належить їй, як частина спільного майна подружжя.
Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до положень ст. 368 ЦК України та ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя згідно статті 61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
При цьому, судом встановлено, що спірний автомобіль марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у 2008 році за кредитні кошти, всі кошти по кредиту були погашені до 2014 року.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 визнав, що вказаний автомобіль ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний сторонами в кредит у 2008 році під час шлюбу і кредит за спірний автомобіль кошти були погашені до розірвання шлюбу, тобто до 2014 року.
Вказаний факт був підтверджений в судовому засіданні поясненнями позивача ОСОБА_1 , яка була допитана в судовому засіданні, як свідок, в яких остання пояснила, що кредит за вказаний автомобіль сплачувала її мама, оскільки на той час працювала за кордоном в Італії та пересилала їм кошти. Кредит за автомобіль був погашений до розірвання шлюбу.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статі 71 СК України).
У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).
Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать Закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
За таких обставин, суд вважає, що вказаний автомобіль відповідно до ст. 368 ЦК України є спільним майном подружжя і позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст. ст. 63, 70 СК України має право на 1/2 частку вказаного автомобіля.
Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, суд вважає, що строк позовної давності до спірних правовідносин не застосовується, оскільки відсутні докази, що позивач ОСОБА_1 знала, що було порушено її право спільної сумісної власності більше трьох років до звернення з позовом, і такі відсутні в матеріалах справи.
Транспортний засіб не був перереєстрований з ОСОБА_3 , жодних довіреностей, які б давали можливість змінити власника, не видавались.
Також суд враховує, що саме по собі керування транспортним засобом чи ремонт транспортного засобу іншою особою, самі по собі не підтверджують факт порушення прав позивача, а тому в застосуванні строків позовної давності слід відмовити.
Крім того, суд роз`яснює, що особи, які вважають що понесли витрати на поліпшення транспортного засобу, можуть ініціювати питання компенсації витрат.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені, знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись статтею 41 Конституції України, ст. ст. 3, 10, 11, 16, 316, 317, 319, 321, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 71,72 СК України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 142, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації про визнання права власності на 1/2 частку у спільному майні - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 право власності на 1/2 частки транспортного засобу марки ВАЗ 2115, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.12.2020 року.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв