Справа № 676/3269/20
Номер провадження 2/676/1587/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А. В.

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.05.2017 р. у між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики №181028 в електронній формі, відповідно до умов якого товариство як позикодавець надала відповідачу як позичальникові грошові кошти в сумі 1400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`явся повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивачем в порядку, встановленому п. 1.4. договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1 400,00 грн., проте відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. З врахуванням п. 1.1, 1.5 договору позики, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.06.2020 р. становить 59316,18 грн., з яких: 1400,00 грн. - основний борг; 14 640,29 грн. - заборгованість по відсоткам; 43 314,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, що порушує законні права та інтереси позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості за договором позики. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 59316,18 грн. та 2102,00 грн. судового збору, розгляд справи проводити за відсутності позивача, позов підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, подав відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, подав суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ТОВ «Веллфін» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, та зареєстровано як фінансова установи відповідно до розпорядження №2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 5, 6).

Наказом директора ТОВ «Веллфін» №2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» (далі - Правила) (а.с.7-13), які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua.

01.05.2017 р. між сторонами було укладено в електронній формі договір позики № 181028. На підтвердження укладення договору позики позивач надав копію договору позики №181028 від 01.05.2017 року (а.с.18-22), який оформлений сторонами в електронній формі, роздруківку заявки з особистого кабінету відповідача з офіційного веб-сайту товариства https://creditup.com.ua. (а.с.14-17), копію договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 р., укладеного між позивачем та ТОВ ФК «Вей Фор Пей» (а.с.24-26).

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Ч.1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Веллфін»).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 р. встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписами ст.11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі(пункт 12 статті 11 Закону №675-VIII).

Ст. 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтями 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

01.05.2017 р. відповідач у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» порядку, оформив на сайті ТОВ «Веллфін» заявку для отримання позики у розмірі 1400,00 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просив перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. (а.с.14-17).

Позивачем здійснено переказ грошових коштів в сумі 1400,00 грн на платіжну картку відповідача.

Відповідно до укладеного між сторонами договору позики №181028 від 01.05.2017 р. позичальник отримав грошові кошти у розмірі 1400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 10 (десять) днів по 11.05.2017 р.(пункт 1.1, 1.3). (а.с.18).

Пунктом 1.5.1 договору передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95 процента від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн за перший день користування позикою; 0,95 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.3. цього договору. Відповідно до п.1.5.2 договору у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений п.1.3 договору, нарахування процентів, встановлених п.1.5.1 договору проводиться на фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 2,85% проценти від суми позики за кожен день прострочення.

Деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики зазначена у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.7. Договору).

Також сторони досягли згоди, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором - у відповідності до графіку розрахунків (пункт 3.1. Договору).

Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 11.05.2017 р. в сумі 1549,70 грн., з яких 1400,00 грн. сума позики та 149,70 грн. сума процентів за користування позикою (а.с.22 на звороті).

Із наданої позивачем довідки щодо заборгованості вбачається, що станом на 11.05.2020 р. сума заборгованості відповідача за договором позики №181028 від 01.05.2017 р. становить 59316,18 грн., з яких: 1400,00 грн. - основний борг; 14 640,29 грн. - заборгованість по відсоткам; 43 314,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.23)

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1400,00 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 01.05.2017 р. до 11.05.2017 р. в сумі 149,70 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1400,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 01.05.2017 р. до 11.05.2017 р. в сумі 149,70 грн. є обгрунтованими.

Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення процентів та прострочених процентів за користування позикою за період 11.05.2017 року по 17.06.2020 р. (згідно позовної заяви), суд приходить до наступного.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 10.05.2017 р. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, в т.ч. і прострочені, передбачені п.1.5.2 договору позики..

В зв`язку з цим заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах, а також по прострочених процентах за користування позикою за період з 11.05.2017 року по 17.06.2020 р. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Представником відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосується до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені).

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Враховуючи, що строк дії договору позики № 181028 від 01.05.2017 р. - 10.05.2017 р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики 26.06.2020 р., тобто через три роки один місяць п`ятнадцять днів, що свідчить про пропуск строків позовної давності встановлених ст.257 ЦК України в три роки. З 11.05.2017 р. по 26.06.2020 р. сторонами договору позики будь-яких дій передбачених ст.264 ЦК України які би були підставою для переривання строку позовної давності не вчинялось. За цей період також строк позовної давності не зупинявся на підставі ст.263 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позивачем позов до суду пред`явлено після спливу позовної давності про застосування якої заявлено представником відповідача, враховуючи правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251цс16, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 207, 256-258, 261, 266, 267, 526,530, 610, 625, 626, 628, 638, 639, 641, 644, 1046-1050 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис», статтями 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.3 розділу XII ЦПК України, суд,-

ухвалив:

в задоволенні позову відмовити.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН"(; місцезнаходження: вул.Героїв Севастополя, 48, м.Київ, 03061).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2020 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В