ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

м.Суми

Справа №591/6539/20

Номер провадження 22-ц/816/2367/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Цюпкою Олександром Віталійовичем, на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Сидоренко А.П. у м. Суми,

в цивільній справі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департамента патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 листопада 2020 року справа за позовною заявою ОСОБА_1 передана на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Зарічного районного суду м. Суми, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до яких у разі закриття справи про адміністративне правопорушення, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто правила альтернативної підсудності поширюються також і на осіб, яким завдано моральну шкоду у зв`язку з незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Передаючи справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позов не належить до спорів про відшкодування шкоди заподіяної особі незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, а тому підсудний суду за місцезнаходженням відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідачів відшкодування моральної шкоди, завданої, незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. Посилався на ту обставину, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2020 року скасована постанова поліцейського Управління патрульної поліції в Сумській області серії ЕАМ №2599874 від 28 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вказаною статтею встановлено правила альтернативної підсудності, тобто підсудності, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу, а позивач має можливість обрати один із двох чи більше судів.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових, розвідувальних та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Оперативно-розшукова діяльність здійснюється оперативними підрозділами:

Національної поліції - підрозділами кримінальної та спеціальної поліції;

Державного бюро розслідувань - оперативними, оперативно-технічними, внутрішнього контролю, забезпечення особистої безпеки;

Служби безпеки України - контррозвідкою, військовою контррозвідкою, захисту національної державності, спеціальними підрозділами по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю, оперативно-технічними, внутрішньої безпеки, оперативного документування, боротьби з тероризмом і захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів;

Служби зовнішньої розвідки України - агентурної розвідки, оперативно-технічними, власної безпеки;

Державної прикордонної служби України - розвідувальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (агентурної розвідки, оперативно-технічним, власної безпеки), підрозділами забезпечення внутрішньої безпеки та власної безпеки, оперативного документування, оперативно-розшуковими та оперативно-технічними;

управління державної охорони - підрозділом оперативного забезпечення охорони виключно з метою забезпечення безпеки осіб та об`єктів, щодо яких здійснюється державна охорона;

органів доходів і зборів - оперативними підрозділами податкової міліції та підрозділами, які ведуть боротьбу з контрабандою;

органів і установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України;

розвідувального органу Міністерства оборони України - оперативними, оперативно-технічними, власної безпеки;

Національного антикорупційного бюро України - детективів, оперативно-технічними, внутрішнього контролю (ст. 5 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність»).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Органами досудового розслідування (органами,що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (ч. 1 ст. 38 КПК України).

Оскільки інспектор батальйону Управління патрульної поліції не визначений законом, як орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою або судом, то до спірних правовідносин застосовується загальна підсудність передбачена ст. 27 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади не підсудний Зарічному районному суду м. Суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено, що рішення органу, яким позивач вважає завдану моральну шкоду не визначений законом, як орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою або судом, то до спірних правовідносин підлягає застосовуванню загальна підсудність передбачена ст. 27 ЦПК України.

Дослідивши наведені обставини та враховуючи приведені норми процесуального закону колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про передачу справи за підсудністю за місцезнахоженням відповідачів.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав з якими процесуальний закон пов`язує можливість скасування оскаржуваного судового рішення, а тому відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, залишаючи без змін ухвалу місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Цюпкою Олександром Віталійовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко