1Справа № 335/5544/20 2/335/1823/2020
РІШЕННЯ
10 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Шутіної Г.Ю., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Петрової М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, -
Ухвалою судді від 10.07.2020 відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.
02.09.2020 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрової М.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 8 332,36 грн. У відзиві зазначає, що відповідач погоджується з тим, що споживачі зобов`язані оплатити за надані житлово-комунальні послуги навіть у разі відсутності укладеного договору між споживачем та виконавцем. Однак, відповідач не погоджується із розрахунком позивача, виходячи з наступного. З позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлені за період з 01.07.2014 по 01.05.2020. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, за вказаний період позивачем було нараховано за надані послуги 11 556,34 грн. Всього сплачено відповідачами 3 223,98 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 11 402,01 грн., що не відповідає арифметичними розрахункам, оскільки якщо від нарахованої суми (11 556,34 грн.) відняти сплачену суму (3 223,98 грн.), то сума заборгованості дорівнює 8 332,36 грн. Крім того, у самій позовній заяві позивач не наводить обґрунтування заявленої суми у розмірі 11 402,01 грн., а лише посилається на розрахунок заборгованості. У розрахунку заборгованості зазначено, що зі сплаченої відповідачами суми 3 223,98 грн., в оплату поточного періоду зараховано лише 154,33 грн., а інша сума у розмірі 3 069,65 грн. зарахована на виконання рішення суду № 2н/335/94 про стягнення заборгованості за минулий період з 01.12.2011 по 30.06.2014. Проте, вказане судове рішення до позовної заяви не додавалось, більш того, відповідачу ОСОБА_2 взагалі не відомо про наявність даного рішення суду та жодних платежів за цим рішенням вона не здійснювала. Таким чином, сплачені відповідачем грошові кошти були зараховані на погашення боргу за той місяць, у якому вони сплачені, оскільки інше не встановлено, а твердження позивача про те, що грошові кошти надходили на виконання судового рішення № 2н/335/94 про стягнення заборгованості за минулий період з 01.12.2011 по 30.06.2014 не відповідає дійсності, а є лише його припущенням, яке не ґрунтується на наданих позивачем доказах.
09.09.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги КП «Водоканал» у повному обсязі та зазначає, що КП «Водоканал» та відповідачі є сторонами грошового зобов`язання. Частина 1 стаття 534 ЦК чітко визначає черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням. А саме, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Разом з тим, відповідно п. 3.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів утримувачу. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Оскільки відповідачі при оплаті послуг за водопостачання та водовідведення не вказували призначення платежу в графі «Призначення платежу», то платежі, що вносилися відповідачами згідно з вимогами ст. 534 ЦПК України були враховані на погашення існуючої у них заборгованості в хронологічному порядку, про що свідчить розрахунок заборгованості.
17.09.2020 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Петрової М.О. надійшли письмові заперечення, в яких наполягає на позиції викладеної у відзиві. При цьому, зазначено, що правовідносини між КП «Водоканал» та відповідачем, який отримує послуги від КП «Водоканал», не можна віднести до правовідносин сторін у грошовому зобов`язанні.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Петрова М.О. у судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позову та просила частково задовольнити позовні вимоги, на підставах зазначених у відзиві.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що дійсно, відповідач оплату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення вносив не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.06.2020 утворилась заборгованість за наданні послуги, при цьому суд вважає, що позивачем неправомірно зарахована добровільно сплачена відповідачем сума поточних платежів за вказаний період в розмірі 3223,36 грн. в рахунок погашення заборгованості за судовими рішеннями, оскільки це можливо виключно з ініціативи боржника, про що зазначається в квитанції про оплату, на підтвердження того, що відповідний платіж проводиться в рахунок погашення відповідної заборгованості, однак позивачем не надано доказів того, що ці суми зараховані за минулий період за бажанням відповідача. Тобто, не враховуючи вказану суму сплат в рахунок погашення поточних платежів, а зараховуючи її в рахунок погашення минулої заборгованості та повторно виставляючи її в суму нової заборгованості, позивач фактично здійснює з відповідачів подвійне стягнення.
Обов`язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству "Водоканал".
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Відповідачі ухиляються від належного виконання своїх зобов`язань по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації.
Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та підлягають частковому задоволенню з урахуванням здійснених сплат, шляхом стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2014 по 30.05.2020 в сумі 8332,36 грн.
Представник позивача зазначає, що КП «Водоканал» правомірно відрахував сплачені відповідачем кошти із суми заборгованості, оскільки за наявності раніше виниклої заборгованості та відсутності у платіжному документі зазначення про оплату послуг у поточному періоді, кредитор може спрямувати сплачені кошти на покриття заборгованості за минулий період, що, на думку позивача, унормовано ст. 534 ЦК України.
Проте суд, не погоджується з такими доводами позивача та вважає їх безпідставними, оскільки таке відрахування можливо виключно з ініціативи боржника, про що ним має бути зазначено в квитанції про оплату, тобто, що здійснений платіж проводиться на погашення саме заборгованості за рішенням суду.
Між тим, позивачем не було надано доказів того, що ці суми зараховані за минулий період за бажанням відповідача та не надано платіжних документів на підтвердження цим обставинам.
Суд вважає такі дії позивача неправомірними з огляду на ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", яким передбачені житлово-комунальні послуги залежно від функціонального їх призначення, оплата за які здійснюється за їх фактичне надання та споживання на підставі тарифів, встановлених у порядку передбаченому закону. А тому саме споживач визначає, за який період він здійснює черговий платіж.
Також, не заслуговує на увагу посилання позивача на застосування ст. 534 ЦК України, оскільки цією статтею врегульовано черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням.
Втім, правовідносини між КП "Водоканал" та відповідачами, які отримують послуги від КП "Водоканал", не можна віднести до правовідносин сторін в грошовому зобов`язанні.
Грошовими зобов`язаннями є правовідношення, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Таким чином, вказані норми не поширюються на спірні правовідносини.
Крім того, сплата комунальних послуг передбачена внесенням щомісячних платежів, у зв`язку із чим споживачі сплачують саме нарахований поточний платіж, та передбачених законом підстав для зарахування щомісячних платежів на погашення боргу, що стягнутий за рішенням суду за минулі періоди, по справі не встановлено. З цього приводу слід керуватись, насамперед, умовами договору та спеціальним законом, та у випадку неврегульованості правовідносин, загальними правилами законодавства.
Тому, посилання позивача на підтвердження законності своїх дій на ст. 534 ЦК України, яка встановлює черговість погашення вимог кредитора у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання, в даному випадку не заслуговує на увагу, оскільки платежі відповідача за спожиті комунальні послуги мають цільове призначення і штучне утворення позивачем боргу за ці послуги можуть мати негативні наслідки для відповідача, передбачені ЗУ "Про житлово-комунальні послуги".
Доводи позивача про те, що грошові кошти, які щомісячно вносилися відповідачами на оплату комунальних послуг були зараховані на погашення заборгованості за судовими рішеннями суду є неспроможними і ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту ст. 534 ЦК України.
Суд зазначає, що після ухвалення судового рішення про стягнення зі споживача заборгованості за послуги за минулі періоди відносини між позивачем як стягувачем та відповідачем як боржником переходять у сферу виконання судового рішення, яка регулюється іншим законодавством, згідно з яким і слід проводити погашення стягнутої судом заборгованості. Та саме у цій сфері виникають грошові зобов`язання, на які буде поширюватись приписи статті 534 ЦК України, але це має відбуватись в порядку виконання судового рішення, а не шляхом перерахування щомісячної оплати за послуги у подальшому періоді на виконання судового рішення.
Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 2102 грн.
Керуючись ст.ст. 214, 322, 509, 525, 526, 541 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов Комунального підприємства «Водоканал» - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.07.2014 по 31.05.2020 у розмірі 8 332 (вісім тисяч триста тридцять дві) гривень 36 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Водоканал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривень 00 копійок.
В іншій частині вимог відмовити.
Повне судове рішення суду складено 15 грудня 2020 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Позивач: Комунальне підприємство «Водоканал» (м. Запоріжжя, вул. Св. Миколая, 61, ідентифікаційний номер юр особи 03327121, р/р НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ»).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя: І.А. Крамаренко