Провадження № 4-с/521/94/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Корнієнко Л. В.

за участі скаржника ОСОБА_1

представника скаржника адвоката Павленко А. Л.

представника Другого ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Худіної О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся зі скаргою представник ОСОБА_1 адвокат Павленко А.Л. на бездіяльність державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просить суд:

-визнати незаконною бездіяльність Другого Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса) відносно не скасування арешту з рухомого та нерухомого майна, яке накладено постановою ВП № 52668990 від 14.06.2016 року Другим відділом Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса);

-постанову у виконавчому провадженні від 14.10.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену Другим відділом Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати;

-зобов`язати Другий відділ Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт та скасувати заборону на відчуження зі всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі квартири АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови від 14.10.2016 року Другого відділу Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) .

В обґрунтування скарги посилається на те, що 26.06.2020 року скаржник звернувся до Другого відділу Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 14.10.2016 року винесеної старшим державним виконавцем Малиновського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Судак В.А. Однак на час підготовки даної скарги відповідь скаржник та представник скаржника не отримали. Отже, 14.06.2016 року старшим державним виконавцем Малиновського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Судак В.А. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми боргу 119289,24 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 . При звернення з заявою до Другого відділу Малиновського ВДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту та заборони відчуження, скаржником вказано, що за виконавчим провадженням за виконавчим листом № 521/22035/14-ц борг сплачено стягувачу в повному обсязі, на теперішній час в провадженні ДВС не перебуває виконавчий лист № 521/22035/14-Ц, однак постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження скасована не була. У зв`язку з чим, скаржник звернувся до су3ду з даною скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 03.09.2020 року справу було призначено до судового розгляду на 15.09.2020 року.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09.11.2020 року було поновлено строк для подання скарги на бездіяльність старшого державного виконавця.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги викладені у скарзі підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник, який діє в інтересах ОСОБА_1 скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд скаргу задовольнити.

Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції у м. Одеси в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував в повному обсязі. Надав до суду відзив, в якому вказав, що 13.06.2016 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 52668990. 14.10.2016 року старшим державним виконавцем Малиновського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Судак В.А. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми боргу 119289,24 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 03.04.2019 року головним державним виконавцем Татару Д.Д. прийняте рішення про завершення виконавчого провадження № 52668990 шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу згідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». ОСОБА_1 не надав документи підтверджуючі сплати боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а тому виконавче провадження завершено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», що не є фактичним виконанням вимог виконавчого документу та зняття всіх заходів примусового виконання. Станом на сьогодні згідно АСВП відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, суд доходить висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Малиновському відділі державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 вересня 2015 року по справі № 521/22035/14-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 липня 2007 року, в сумі 119 389,24 доларів США та 16 857 гривень 11 копійок, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 52668990 від 13.10.2016 року (а.с. 54), під час здійснення примусового виконання 14.10.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 55). В подальшому державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягувачу та наявності заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника (п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»), про що 03.04.2019 року було винесено відповідну постанову (а.с. 60).

Також судом встановлено, що на підставі Договору Факторингу № 21/1218 від 21.12.2018 року АТ «Укрсиббанк» відступив право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.07.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та банком на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанстандарт» що підтверджується копією листа АТ «Укрсиббанк» від 21.12.2018 р. (а.с. 35), яка в той же день відступила відповідне право вимоги на користь гр. ОСОБА_3 , що підтверджується копією договору про відступлення права вимоги № 21-12/ФК-18 від 21.12.2018 року, акту приймання передачі, Додаткової Угоди до договору відступлення права вимоги № 21-12/ФК-18 від 06.03.2019 року (а.с.29-33), з копії розписки ОСОБА_3 від 12.02.2019 року (а.с. 37) вбачається, що ОСОБА_1 борг за договором № 0 від 05.07.2007 року погасив у повному обсязі. (а.с.37)

Відомості про звернення представників ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанстандарт» та ОСОБА_3 із заявами про заміну сторони виконавчого провадження до моменту повернення виконавчого листа стягувачу в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, на момент завершення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувача) у державного виконавця були відсутні відомості про відступлення права вимоги та погашення боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній станом на 03.04.2019 року, не передбачено зняття арешту з майна боржника та заборони на його відчуження державним виконавцем у разі винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, визначених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент звернення представника скаржника до органу державної виконавчої служби в червні 2020 року, не передбачено можливості зняття арешту після повернення виконавчого документу стягувачу за зазначених підстав.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про правомірність незняття державним виконавцем арешту, накладеного постановою від 14 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 52668990, що, відповідно до ст. 451 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд роз`яснює скаржнику його право на звернення до суду із відповідними вимогами про звільнення майна з-під арешту в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 12, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця щодо не скасування арешту на майно, накладеного постановою державного виконавця від 14 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 52668990 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий: