КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Коцюрба О.П., Сержанюк А.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Алієвим Гідаятом Закір огли, який діє на підставі договору, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду та моральну шкоду та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 21.04.2017 о 21:15 год. в м. Києві на перехресті вул. Драйзера та пр.-ту Маяковського сталося ДТП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2017 ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У зв`язку з чим позивач просила стягнути збитки, завдані внаслідок ДТП в розмірі 17 190,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.(а.с. 1-5)

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.10.2019 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 17 190,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 87-90).

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника, оскаржила його в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим (а.с. 93-99).

08.01.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказувала, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 17 190,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн. - є завищеним та не доведеним позивачем в судовому засіданні.

Але з такими висновками не можливо погодитись з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2017 р. о 21:15 год. в м. Києві на перехресті вул. Драйзера та пр.-ту Маяковського сталась ДТП.

Відповідач керуючи автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала позивач, що призвело до пошкодження транспортного засобу та порушення відповідачем п.п. 13.3, 2.3 (б) ПДР.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2017 по справі 754/5828/17 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 16-16зв.).

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2017 визнано ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП (а.с. 10).

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 оскаржила його до Апеляційного суду м. Києва.

21.07.2017 між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір № 21/07-2017 про надання юридичної допомоги, за надання якої позивачем було сплачено 11 000,00 грн., що підтверджується рахунком № 1 від 20.07.2018 (а.с. 19, 20).

Крім того, під час перегляду Апеляційним судом м. Києва справи № 754/5957/17 постанови Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2017, було призначено судову авто технічну експертизу. За її проведення позивачем на підставі рахунку № 9856 від 06.10.2017 було сплачено 6 190,00 грн., що підтверджується квитанцією банка № 0.0.878534299.1 від 25.10.2017 (а.с. 21).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.07.2018 апеляційну скаргу позивача задоволено, скасовано постанову Деснянського районного суду м. Києва від 06.06.2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрито, з тих підстав, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення (а.с. 11-15).

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 4, 48 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку, позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Судом першої інстанції було встановлено, що відносно позивача та відповідача було ухвалено два окремих судових рішення, у різних справах на підставі протоколів про адміністративне правопорушення та план схем ДТП.

В своїй заяві позивач не ставила питання про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок саме дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 21.04.2017, а просила відшкодувати витрати, які були понесені нею внаслідок притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Необхідність доведення відсутності своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення виникла не у зв`язку з діями відповідача, а з метою захисту своїх порушених прав. Відповідач при цьому не приймала участі у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і відповідно ніяким чином не могла вплинути на працівників поліції при складанні адміністративного протоколу, а також на прийнятті судом рішення.

В частинах 1, 2 статті 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 ставила питання про стягнення матеріальної шкоди за відновлення своїх порушених прав у справі про адміністративне правопорушення. Посилання позивача при цьому на ст. 1187 ЦК України, як на підставу стягнення матеріальної шкоди (збитків), не є обґрунтуваним.

Позивач не просить стягнути шкоду (збитки) завдану в наслідок пошкодження автомобіля, а просить відшкодувати витрати, понесені нею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Витрати в розумінні статей 22, 1166, 1187 ЦК України це шкода (збитки), завдані майну позивача, яка відшкодовується в повному обсязі особою, яка є, в тому числі, володільцем джерела підвищеної небезпеки, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо). Витрати, понесені позивачем, не відносяться до шкоди (збитків) у розумінні вказаних норм ЦК України, а відносяться до витрат, пов`язаних із відновленням порушеного права позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В зв`язку з вищезазначеним, у позивача відсутні правові підстави на стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) з підстав передбачених нормами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподіл судових витрат пов`язаних з розглядом справи покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 2 114,40 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Алієвим Гідаятом Закір огли, який діє на підставі договору - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Мінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Дарницьким РУ ГУМВС України в м. Києві) 2 114,40 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.П. Коцюрба

А.С. Сержанюк