233 № 233/4312/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 грудня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.,
за участі секретаря судового засідання Ліман С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, -
В С Т А Н О В И В:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуту тимчасову державну соціальну допомогу особам, які не набули права на пенсію, в розмірі 8348 грн 06 коп.
В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги особам, які не набули права на пенсію. Допомога була призначена на період з 23.07.2019 року по 22 січня 2020 року. Згідно з довідки Територіального сервісного центру № 1442 за № 31/5-1442-2803 від 25.12.2019 р. було встановлено, що ОСОБА_1 має у власності два транспортних засобів, про що не повідомив позивача, у зв`язку з чим за період з 23.07.2019 р. по 31.12.2019 р. утворилася переплата в розмірі 8348,06 грн, яку добровільно відповідач не провертає.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 08.12.2020 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
З`ясувавши обставини справ, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради з заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. В заяві та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі IV «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані в установленому порядку та перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» зазначив, що транспортних засобів він та члени його сім`ї не мають.
Рішенням Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради від 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 було призначено тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 23 липня 2019 року по 22 січня 2020 року в розмірі 1564,00 грн. щомісячно.

Розпорядженням від 25.11.2019 р. установлено розмір допомоги з 01.12.2019 р. по 22.01.2020 р. в сумі 1638,00 грн.

Відповідно до відомостей, наданих Територіальним сервісним центром № 1442 (ТСЦ № 1442 МВС) Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 25.09.2019 р. за № 31/5-1442-2803, та за результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 19.11.2019 р. позивачем було встановлено, що відповідач є власником двох транспортних засобів: ВАЗ 21011, 1981 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , та КМЗ Днепр 11, 1989 р.в., номерний знак НОМЕР_2 , які перебувають на обліку.

27 листопада 2019 року на підставі протоколу рішення комісії по особовій справі № 616087 УСЗН Костянтинівської міської ради визначило суму надміру перерахованої допомоги за період з 23.07.2019 р. по 30.11.2019 р. в розмірі 6710,06 грн.

Позивачем 24 грудня 2019 року складено акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлової субсидії та соціальної допомоги, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_1 надано неповну інформацію про доходи, внаслідок чого було надмірно перераховані грошові кошти в розмірі 6710,06 грн. за період з 23.07.2019 р. по 30.11.2019 р, згідно результату у аналітичному пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» від 19.11.2019 р.

Також 14 січня 2020 року на підставі протоколу рішення комісії по особовій справі № 616087 УСЗН Костянтинівської міської ради визначило суму надміру перерахованої допомоги за період з 01.12.2019 р. по 31.12.2020 р. в розмірі 1638,00 грн.

Розпорядженням УСЗН Костянтинівської міської ради відповідачу ОСОБА_1 припинено виплату тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату з 23 липня 2019 року.

27 січня 2020 року, 05 лютого 2020 року та 03 березня 2020 року відповідача ОСОБА_1 повідомлено про переплату наданої тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату в розмірі 8348,06 грн та зобов`язано повернути переплачену суму у 6-ти місячний строк.

Відповідно до пояснювальної відповідача від 21 листопада 2019 року вищезазначені автомобілі перебувають на обліку, проте фактично здані ним на розбирання в зв`язку із корозією кузову.

Згідно із актом технічного огляду одиночного транспортного засобу від 17 червня 2005 року, складеним державним автомобільним інспектором СДА м. Костянтинівки УДАІ УМВС України в Донецькій області, транспортний засіб ВАЗ 21011, 1981 р.в., державний знак НОМЕР_1 є несправним, рекомендовано з`явитися на СДА м. Костянтинівки за номером.

Відповідно до п. 1 Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 р. за № 1098,

Згідно з п. 14 вказаного Порядку розмір тимчасової допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, і середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не може перевищувати 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 12 Порядку тимчасова допомога не призначається, в тому числі у разі, коли у власності особи або членів її сім`ї є більш як один автомобіль, інший транспортний засіб (механізм).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що наявність у власності ОСОБА_1 більш як одного автомобіля є перешкодою для отримання ним тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною першою статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2020 року у справі 369/11847/17 викладено такий правовий висновок.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном, може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно випробовується.

Так, судом було встановлено, що втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, так як здійснюється на підставі закону, що був доступний для відповідача, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм, а також те, що таке втручання є виправданим, оскільки воно здійснюється з метою задоволення «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном.

Водночас, суд дійшов висновку про те, що таке втручання у право на мирне володіння майном відповідача буде непропорційним, оскільки не забезпечить справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами відповідача, який, досягнувши пенсійного віку, не набув права на пенсію, звернувся за тимчасовою державною допомогою, розмір якої визначається як різниця між прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, і середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу, та своєю чергою судом було встановлено, що станом на 17.06.2005 року державним автомобільним інспектором була встановлена несправність транспортного засобу ВАЗ 21011, 1981 р.в., державний знак НОМЕР_1 , а отже відповідач протягом останніх 14 років ним не користувався.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність недобросовісності з боку набувача ОСОБА_1 , а отже сума безпідставно набутої державної соціальної допомоги не підлягає поверненню.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набуту тимчасову державну соціальну допомогу особам, які не набули права на пенсію, в розмірі 8348 грн 06 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 273, 279, 280 - 282, 289, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Громова, буд. 14, ЄРДПОУ 03197428; відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя