ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8130/20 Справа № 211/979/19 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 211/979/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.,

сторони:

позивач: Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо

відповідач: Регіональна філія «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо та представника позивача Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо - Придачого Юрія Миколайовича, на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 липня 2020 року, яке постановлено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 24 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо звернулась з позовом до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа ОСОБА_1 в.о. начальника Криворізького локомотивного депо Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про захист порушених трудових прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за рішенням виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 18 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст.44 Закону України «Про охорону праці», ст. 265 КЗпП України, Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо звернулась до директора регіональної філії Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_2 з вимогою: розірвати трудовий договір (контракт) з виконуючим обов`язки заступника начальника Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Тисленком Владиславом Павловичем, за ст. 45 КЗпП України, за порушення законодавства про працю.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що на структурному підрозділі Криворізького локомотивного депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» протягом дев`яти місяців порушується законодавство України, а саме: не виконується акон України «Про транспорт», не забезпечується своєчасне, повне та якісне задоволення прав працівників під час їх транспортного обслуговування відомчим транспортом, якими надаються транспортні послуги локомотивним бригадам по доставці їх до місця роботи у нічний час. А також не виконуються зобов`язання за колективним договором Криворізького локомотивного депо (2.2.6, п. 4.1.2, п. 4.1.6.). Не надається інформація на запити профспілки. Не вирішується порядок оплати праці простою. Не вирішується питання робочого часу та часу відпочинку. Не узгоджуються графіки змінності. Не створюються належні умов для діяльності профспілкової організації. Ігноруються засідання профкому з питань охорони праці. Не вирішуються питання роботи за графіком змінності у відповідності з законодавством. З особистих мотивів виконуючого обов`язки начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» ОСОБА_1 , порушується порядок проведення оперативних нарад, зокрема: не надає первинних документів до профспілкового органу, у випадку браку у роботі працівників, провину за їх зрив покладає не на себе, а на профспілку, або на працівника. Відповідно до ч. 10 положень 5.7. Статуту ВПЗУ, профспілковий комітет первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з працівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує законодавство про працю, про охорону праці, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором.

Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання, натомість рішення виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року у двотижневий термін не виконано та відповідачем не оскаржено.

На підставі наведеного вище позивач просив суд зобов`язати відповідача розірвати трудовий договір з ОСОБА_1 за ст. 45 КЗпП України.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач та представник позивача ставлять питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач по справі не приймав участі у колективних переговорах, не визначив свої конкретні зобов`язання, він не є стороною Колективного договору, тому в нього відсутнє право звернення до роботодавця із вимогою про розірвання трудового договору керівника, оскільки первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» була утворена працівниками на підприємстві відповідача 28.03.2018 року, та, відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», має рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 , як керівник структурного підрозділу відповідача, не може бути звільнений на підставі ст.45 КЗпП України, оскільки з системного аналізу ст. 45 КЗпП України слідує, що в ній йдеться про можливість звільнення будь-якого керівника (посадову особу), незалежно від того, яке підприємство, організацію чи установу він очолює.

Апелянт зауважує на тому, що матеріалам справи підтверджено, що виконуючим обов`язки заступника начальника Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Тисленком Владиславом Павловичем не виконується Закон України «Про транспорт», не забезпечується своєчасне, повне та якісне задоволення прав працівників під час їх транспортного обслуговування відомчим транспортом, якими надаються транспортні послуги локомотивним бригадам по доставці їх до місця роботи у нічний час, не виконуються зобов`язання за колективним договором Криворізького локомотивного депо (2.2.6, п. 4.1.2, п. 4.1.6.), не надається інформація на запити профспілки, не вирішується порядок оплати праці простою, не вирішується питання робочого часу та часу відпочинку, не узгоджуються графіки змінності, не створюються належні умов для діяльності профспілкової організації, ігноруються засідання профкому з питань охорони праці, не вирішуються питання роботи за графіком змінності у відповідності з законодавством. З особистих мотивів виконуючого обов`язки начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» ОСОБА_1 порушується порядок проведення оперативних нарад, зокрема: не надаються первинні документи до профспілкового органу, у випадку браку у роботі працівників, а провину за їх зрив покладає не на себе, а на профспілку, або на працівника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на їх думку, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо Федоренка В.Г. та Придачого Ю.М., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, за рішенням виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року, оформленим протоколом № 1 засідання профкому Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року, Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо звернулась до директора регіональної філії Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_2 з вимогою: розірвати трудовий договір (контракт) з виконуючим обов`язки заступника начальника Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Тисленком Владиславом Павловичем, за ст. 45 КЗпП України, за порушення законодавства про працю (том 1 а.с.8-12).

Вказане рішення позивача обґрунтоване тим, що на структурному підрозділі Криворізького локомотивного депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» протягом дев`яти місяців порушується законодавство України, а саме: не виконується Закон України «Про транспорт», не забезпечується своєчасне, повне та якісне задоволення прав працівників під час їх транспортного обслуговування відомчим транспортом, якими надаються транспортні послуги локомотивним бригадам по доставці їх до місця роботи у нічний час. А також не виконуються зобов`язання за колективним договором Криворізького локомотивного депо (п. 2.2.6, п. 4.1.2, п. 4.1.6.). Не надається інформація на запити профспілки. Не вирішується порядок оплати праці простою. Не вирішується питання робочого часу та часу відпочинку. Не узгоджуються графіки змінності. Не створюються належні умов для діяльності профспілкової організації. Ігноруються засідання профкому з питань охорони праці. Не вирішуються питання роботи за графіком змінності у відповідності з законодавством. З особистих мотивів виконуючого обов`язки начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» ОСОБА_1 порушується порядок проведення оперативних нарад, зокрема: він не надає первинних документів до профспілкового органу, у випадку браку у роботі працівників, провину за їх зрив покладає не на себе, а на профспілку, або на працівника. Відповідно до ч. 10 положень ст. 5.7. Статуту ВПЗУ, профспілковий комітет первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з працівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує законодавство про працю, про охорону праці, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилався на те, що вимога профспілкового органу про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання, натомість рішення виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року у двотижневий термін не виконано та відповідачем не оскаржено, тому наявні правові підстави для зобов`язаня відповідача розірвати трудовий договір з ОСОБА_1 за ст. 45 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по справі не доведено обґрунтованість вимоги про зобов`язання відповідача розірвати трудовий договір з ОСОБА_1 , не доведено порушення саме ОСОБА_1 вимог законодавства про працю та охорону здоров`я на підприємстві.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 9 статті 247 КЗпП України передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.

Правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Працівники мають право, зокрема, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки (стаття 2, частини перша, друга статті 246 Кодексу законів про працю України).

Права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами (стаття 244 Кодексу законів про працю України).

За змістом частини першої статі 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними врегульовано Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Встановлені цим Законом норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, і на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 КЗпП України).

Згідно зі статтею 45 КЗпП України, на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

З аналізу вище зазначених норм матеріального права слідує, що виборний орган первинної профспілкової організації може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації в разі, якщо рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк.

Як вбачається із матеріалів справи, вимогу відповідача за вих. № 58 від 01.02.2019 року про розірвання трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 , виконувачем обов`язків начальника Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі прийнятого позивачем рішення від 31.01.2018 року, отримано відповідачем 04 лютого 2019 року.

В двотижневий строк, визначений статтею 45 КЗпП України, акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо про визнання незаконним та скасування рішення виборного профспілкового органу Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо від 31.01.2018 року (том 2 а.с.144-148).

З позовом про захист порушених трудових прав та зобов`язання відповідача розірвати трудовий договір з ОСОБА_1 за ст. 45 КЗпП України Первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо звернулась до суду 25 лютого 2019 року (том 1 а.с.1).

Таким чином, оскільки акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», у визначений законом строк, оскаржено рішення виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року, яке оформлено протоколом № 1 засідання профкому Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» від 31.01.2019 року розгляд даного спору не має правового значення, тому в задоволенні позовних вимог Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа ОСОБА_1 в.о. начальника Криворізького локомотивного депо Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про захист порушених трудових прав слід відмовити з їх безпідставності, а не з підстав недоведеності, як то встановлено судом першої інстанції.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо теого, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач по справі не приймав участі у колективних переговорах, не визначив свої конкретні зобов`язання, він не є стороною Колективного договору, тому в нього відсутнє право звернення до роботодавця із вимогою про розірвання трудового договору керівника, оскільки первинна профспілкова організація Вільної профспілки залізничників України «Криворізького локомотивного депо» була утворена працівниками на підприємстві відповідача 28.03.2018 року, та, відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», має рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки, доводи апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 , як керівник структурного підрозділу відповідача, не може бути звільнений на підставі ст.45 КЗпП України, оскільки з системного аналізу ст. 45 КЗпП України слідує, що в ній йдеться про можливість звільнення будь-якого керівника (посадову особу), незалежно від того, яке підприємство, організацію чи установу він очолює та доводи про те, що матеріалам справи підтверджено, що виконуючим обов`язки заступника начальника Структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» Тисленком Владиславом Павловичем не виконується Закон України «Про транспорт», не забезпечується своєчасне, повне та якісне задоволення прав працівників під час їх транспортного обслуговування відомчим транспортом, якими надаються транспортні послуги локомотивним бригадам по доставці їх до місця роботи у нічний час, не виконуються зобов`язання за колективним договором Криворізького локомотивного депо (п. 2.2.6, п. 4.1.2, п. 4.1.6.), не надається інформація на запити профспілки, не вирішується порядок оплати праці простою, не вирішується питання робочого часу та часу відпочинку, не узгоджуються графіки змінності, не створюються належні умов для діяльності профспілкової організації, ігноруються засідання профкому з питань охорони праці, не вирішуються питання роботи за графіком змінності у відповідності з законодавством. З особистих мотивів виконуючого обов`язки начальника структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» ОСОБА_1 , порушується порядок проведення оперативних нарад, зокрема: не надаються первинні документи до профспілкового органу, у випадку браку у роботі працівників, провину за їх зрив він покладає не на себе, а на профспілку, або на працівника, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги апелянт має використовувати в якості заперечень проти позовних вимог акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», про визнання незаконним та скасування рішення виборного профспілкового органу.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог позивача про захист порушених трудових прав шляхом зобов`язання відповідача розірвати трудовий договір з ОСОБА_1 за ст. 45 КЗпП України, із викладенням їх в редакції цієї постанови.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо та представника позивача Первинної профспілкової організації Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо - Придачого Юрія Миколайовича, залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 липня 2020 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог, виклавши їх в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: