ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 706/1628/17
Провадження № 22-ц/821/1811/20
Категорія: 307020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

відповідач: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Мельника Олега Федоровича на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року (ухваленого у приміщенні Христинівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Орендарчука М.П., повний текст рішення виготовлено 28 вересня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та договору міни,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

13 грудня 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та державного акту на право приватної власності на землю.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_9 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входило рухоме та нерухоме майно, одним з яких є розташована в межах Шельпахівської сільської ради Христинівського району Черкаської області земельна ділянка площею 3,84 га.

Позивачі вказують, що оскільки кожен із них забрав собі деяке майно та документи, що належали покійній матері, а також зберігають її ощадну книжку і постійно відвідують будинок, в якому вона проживала, тому відповідно до ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважаються такими, що прийняли спадщину.

Проте, відповідачка ОСОБА_5 , не повідомивши позивачів, одноособово оформила право на спадкове майно, отримавши оскаржуване свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 та державний акт на спірну земельну ділянку.

Спадкові права на спірну земельну ділянку, зазначають позивачі, вони юридично не оформляли, оскільки вважали, що вона перебуває у не витребуваних паях Шельпахівської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Про оформлення відповідачкою права на спадщину дізнались з отриманої ними у 2017 році відповіді Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Згідно заяви від 28 лютого 2018 року позивачі збільшили обсяг заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_5 22 грудня 2016 року уклала із ОСОБА_10 договір міни земельних ділянок, згідно якого обміняла спірну земельну ділянку площею 3,71 га на земельну ділянку площею 3,34 га.

Вказаний договір позивачі вважають таким, що порушує їх майнові права та таким, що підлягає визнанню недійсним з підстав, визначених законом.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту своїх порушених спадкових справ, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Христинівського районного суду Черкаської області із даним позовом та просили постановити судове рішення, яким встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину АВН № 7160009, видане Христинівською районною державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_5 на земельну частку (пай); визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЧР № 003979, виданий 12 листопада 2001 року на ім`я ОСОБА_5 ; визнати недійсним договір міни, укладений 22 грудня 2016 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5593. Також просили суд вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що позивачі не довели правомірність заявлених вимог, зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано суду належних і допустимих доказів про те, коли і за яких обставин кожен із них фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті матері, не надано обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в той час коли відповідачкою ОСОБА_5 на адресу суду були надані достовірні докази на спростування заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 15 жовтня 2020 року, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Мельник О.Ф. вважаючи оскаржуване рішення необгрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для її вирішення, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, як доказ фактичного прийняття спадщини наявність у позивачів ощадної книжки Ощадбанку СРСР спадкодавця ОСОБА_9 .

Також, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, суд першої інстанції помилково посилається у своєму рішенні на обов`язковість відмови нотаріуса, оскільки позовними вимогами не стоїть питання про визнання права на спадкове майно.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується наявними матеріалами справи, що ОСОБА_5 являється спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Шельпахівка Христинівського району Черкаської області. (том 1, а.с. 23)

Після смерті ОСОБА_9 залишилося спадкове майно право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога», має розмір 3,48 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить спадкодавцю відповідно до виданого на підставі рішення Христинівської районної державної адміністрації від 27 січня 1997 №22 сертифікату серії ЧР №0182353; право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» визначеного в розмірі 2859,00 грн., що належить спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право на майновий пай серії ЧЕ-ХVІ №250956 і видане відповідно до затвердженого 16 лютого 2000 року загальними зборами співвласників списку осіб, які мають право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, а також 1332,60 грн. грошових внесків у Христинівському відділенні Ощадбанку України №2975 у ТВБВ 2975/012 с. Шельпахівка Христинівського району Черкаської області на компенсаційному рахунку № НОМЕР_1 (том 1, а.с.90-94).

ОСОБА_5 18 серпня 2000 року звернулась до Христинівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та підтвердженням того, що спадщину вона приймає (том 1, а.с.90).

Відповідно до виданої Шельпахівською сільською радою довідки, з дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_9 відповідачка ОСОБА_5 протягом шести місяців вступила в управління майном шляхом взяття його під охорону (том 1, а.с.92).

18 серпня 2000 року ОСОБА_5 державним нотаріусом було видане свідоцтво про право на успадковане право на земельну частку (пай), а 26 грудня 2008 року свідоцтво про право на успадковане право на майновий пай та грошові внески (том 1, а.с. 92 зворот, 94).

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 серпня 2005 року, Свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3 та Свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 11 грудня 1998 року позивачка ОСОБА_2 являється дочкою спадкодавця ОСОБА_9 (том 1, а.с. 17, 20-21).

Позивач ОСОБА_4 являється сином спадкодавця ОСОБА_9 , що підтверджує копія Свідоцтва його про народження НОМЕР_5 від 04 червня 1951 року (том 1, а.с. 16).

Відповідно до Свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 16 липня 1954 року, Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 від 20 січня 1973 року позивачка ОСОБА_3 являється дочкою спадкодавця ОСОБА_9 (том 1, а.с.13,19).

Позивачка ОСОБА_1 являється дочкою спадкодавця ОСОБА_9 , що підтверджує копія Свідоцтва про її народження від 09 квітня 1952 року (том 1, а.с.18).

Успадковане право на земельну частку (пай) відповідач ОСОБА_5 реалізувала та 12 листопада 2001 року на підставі рішення Шельпахівської сільської ради №13-07 від 11 жовтня 2001 року отримала у приватну власність земельну ділянку площею 3,72 га в межах згідно з планом (том 1, а.с.24).

22 грудня 2016 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_10 договір міни (обміну) земельних ділянок, за умовами якого відповідачка належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7179 га , що знаходиться в адміністративних межах Шельпахівської сільської ради Христинівського району Черкаської області, обміняла на належну ОСОБА_10 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 3487 га, що знаходиться в адміністративних межах Шельпахівської сільської ради Христинівського району Черкаської області (том 1, а.с.217-218).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла і спадщину після її смерті прийняли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.96-103).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокатом Мельником О.Ф.не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.

Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

За правилом статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій, які свідчать про прийняття спадщини.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Таким чином, для встановлення тієї обставини, чи прийняв спадкоємець спадщину, необхідно встановити, чи вступив він фактично в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі № 6-167цс12 та постанові Верховного Суду України від 18 березня 2020 року у справі № 2-612/2008.

Проте, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, яка покладає обов`язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони позивачів на адресу суду не було надано будь-яких об`єктивних доказів, які б свідчили про здійснення ними дій, направлених на прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Сукупність наявних по справі доказів свідчить про те, що в передбаченому законом порядку позивачі до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не зверталися, будь-яких інших юридично значимих дій з моменту відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі тривалого часу (більше 18 років) не вчиняли, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відсутня.

Є безпідставними посилання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Мельника О.Ф. на те, що суд першої інстанції не надав належної уваги тому, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_9 є наявність у спадкоємців померлої ощадної книжки, виходячи із наступного.

Згідно з пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 доказами вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Як доказ на підтвердження своїх позовних вимог, позивачами була надана копія ощадної книжки СРСР, оформленої на ім`я ОСОБА_9 (том 1, а.с. 22)

Проте, з наданого АТ «Державний ощадний банк України» на виконання ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 10 червня 2020 року про забезпечення доказів інформаційного листа вбачається, що рахунок клієнта банку ОСОБА_9 за №3783 був відкритим в період до 02 січня 1996 року в установах Ощадного банку СРСР і до складу спадщини не увійшов. Ощадна книжка по ньому до АТ «Ощадбанк» не передавалась.

Грошові кошти на компенсаційному рахунку в АТ «Ощадбанк», на які 11 листопада 1999 року після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, ОСОБА_5 07 серпня 2009 року отримала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Христинівської державної нотаріальної контори за реєстраційним №4650 від 26 грудня 2008 року. (том 1, а.с. 233)

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовних вимог.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про ненадання із сторони позивачів належних доказів, які б давали підстави визнати в судовому порядку недійсним договір міни земельних ділянок, укладений 22 грудня 2016 року між відповідачкою ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Інші доводи апеляційної скарги, наведені представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокатом Мельником О.Ф., були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокатом Мельником Олегом Федоровичем залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та договору міни залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови виготовлений 21 грудня 2020 року/