Справа № 183/386/19
№ 2/183/483/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д. І.,
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк ренесанс капітал» припинилося шляхом приєднано до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ»).
ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк ренесанс капітал», тому на баланс ПАТ «ПУМБ» передана заборгованість за вказаним кредитним договором.
Зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь.
Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.
Відповідно дост.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1ст.81 ЦПК України).
Враховуючи предмет спору, заявлені межі позовних вимог, суд розглядає справу в межах наявності та достатності підстав для стягнення з відповідача вказаної позивачем заборгованості, правомірності її утворення та існування, що відповідає вимогам ст. 129 Конституції України.
Судом встановлено, що 25 березня 2013 року ОСОБА_1 подав пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферту), згідно з якою запропонував Публічному акціонерному товариству «Банк Ренесанс Капітал» та Приватному акціонерному товариству «УАСК «АСКА-ЖИТТЯ», від імені якого на підставі агентського договору діє банк, на умовах, зазначених в пропозиції, та у відповідності до чинних загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків банку, які разом з умовами є невід`ємною частиною пропозиції, Загальних умовах відкриття та обслуговування карткового рахунку та договору страхування та чинних Правил страхування життя страховика № 003.2, зареєстрованих Держфінпослуг 20.02.2004 року за № 0104189, укласти договір страхування і договір карткового рахунку, в рамках яких: відкрити картковий рахунок на його ім`я; випустити на його ім`я платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterСard; встановити ліміт овердрафту (кредитування) за рахунком на умовах, визначених у цій пропозиції; оформити страхування його майнових інтересів, пов`язаних із його життям, здоров`ям та працездатністю.
До підписання цієї пропозиції (оферти) ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту, про що мається вказівка у даній Пропозиції (оферті) та міститься його підпис.
Встановлено, що 19 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та статутом.
Згідно з наданим Статутом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів (Протокол № 80 від 27.11.2018 року) Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» (повне найменування) і АТ «Банк ренесанс капітал» (скорочене найменування) в результаті реорганізації АТ «Банк ренесанс капітал» шляхом приєднання до банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол № 68 від 14.03.2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк ренесанс капітал» (рішення № 2 від 14.03.2015 року.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року при розгляді справи № 183/3547/18, яким виконавчий напис № 902 від 22 лютого 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 2685 від 25 березня 2013 року в сумі 19 848,02 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення суду набрало законної сили 07 грудня 2018 року та банком не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що 08 листопада 2017 року Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» за вих. № 590 було направлено відповідачу ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про сплату заборгованості за кредитним договором № 2685 від 25.03.2013 року в розмірі 19 848,02 грн., проте відповідач вимогу не отримав, у зв`язку з чим поштове відправлення було повернуте за зворотною адресою із закінченням встановленого терміну зберігання.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, які врегульовані нормами Глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як передбачено ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно норм, викладених у ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з нормами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В той же час, суд звертає увагу на позовну заяву, згідно якої позивач посилався на те, що Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» за вказаним договором відповідачу ОСОБА_1 були надані кредитні кошти в розмірі 19 848,02 грн., в свою чергу з наданої позивачем пропозиції укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) від 25 березня 2013 року вбачається, що сума встановленого ліміту овердрафту складає 8 000,00 грн. Будь-яких інших доказів того, що тіло кредиту було збільшене позивач суду не надав.

Зокрема пунктом 5.1 загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що позичальник зобов`язується щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, передбачені графіком платежів, який є невід`ємною частиною пропозиції (оферти), шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок банку або поточний рахунок позичальника, відкритий для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, вказаний у графіку платежів.

В той же час, позивачем на підтвердження вимог не надано графік платежів, що є невід`ємною частиною пропозиції (оферти), в якому містяться відомості щодо сплати ОСОБА_1 щомісячних платежів частинами із зазначенням періоду їх сплати, до яких входить погашення основної суми кредиту, проценти за користування коштами та комісія.

Крім того, позивач надав виписку з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, але детального розрахунку розміру заборгованості не надав, що позбавляє суд визначити із якої суми кредиту нарахована вказана заборгованість по кредитному договору ( 8 000,00 грн. чи 19 848,02 грн.).

Суд не може визнати надану позивачем виписку з рахунку заборгованості за кредитним договором, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки дана виписка не містить підтвердження руху коштів по картковому рахунку із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, до того ж, не є відповідним розрахунком заборгованості та фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банками та відповідачем. Вказана виписка з рахунку заборгованості за кредитним договором підписана представником позивача, в той же час не містить печатки банку та будь-яких інших реквізитів позивача.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно 08 листопада 2017 року за вих.. № 590позивачем було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 письмову вимогу (Повідомлення) щодо існування заборгованості по кредитному договору № 2685 від 25.03.2013 року та запропоновано погашення кредиту в загальному розмірі 19 848,02 грн. в строк до 15 листопада 2017 року, разом з тим, відомостей, які б підтверджували факт отримання відповідачем вказаної вимоги позивачем суду не надано, а навпаки в матеріалах справи наявні відомості, що відповідач зазначене повідомлення не отримував, у зв`язку з чим поштове відправлення було повернуте за зворотною адресою позивачу із закінченням встановленого терміну зберігання.

Разом з цим, позивач зазначив, що він є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у договірних відносинах з відповідачем, а тому має право на пред`явлення вимог про стягнення з позичальника на свою користь кредитної заборгованості згідно положень ст. ст. 526, 530, 1054, ЦК України.

Даючи оцінку підставам та доводам пред`явлених позовних вимог АТ «ПУМБ», а також аналізуючи чинне законодавство щодо цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем на підтвердження свого права на звернення до суду з даним позовом не додано доказів виконання ним вимог ст. ст. 516, 517 ЦК України щодо письмового повідомлення боржника про заміну кредитора.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідност.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представник позивача був обізнаний із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд звертає свою увагу на ту обставину, що позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано доказів укладення кредитного договору та отримання кредиту в розмірі 19 848,02 грн. та докази здійснення належного розрахунку визначеної позивачем кредитної заборгованості.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів того, яка заборгованість існувала перед Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача на час припинення шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк». Належний розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором до позову не доданий взагалі, а тому не можливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, процентів і неустойки) та проведення відповідних розрахунків, умовам договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 .

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про їх недоведеність, оскільки такі ґрунтуються лише на припущеннях.

Суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору, бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі, та за таких обставин, приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» відсутні.

Стосовно посилань відповідача у відзиві на застосування строку позовної давності суд виходить з наступного.

Пропозицією укласти договір карткового рахунку та договору страхування (оферта) від 25 березня 2013 року за №2685, копія якої надана позивачем, передбачені загальні умови відкриття та порядку ведення карткового рахунку та договору страхування.

Так, пунктом 3.4. Загальних умов відкриття та порядку ведення карткового рахунку та договору страхування, повне погашення кредиту (овердрафту) має бути здійснено не пізніше останнього дня строку користування овердрафтом, встановленого банком.

Згідно п 2.4 кредитного договору (Основних умов Договору рахунку), яким є Пропозиція укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 25 березня 2013 року, строк користування овердрафтом становить 36 місяців.

Відповідно, днем виникнення права вимоги банку за даним договором є 26 березня 2016 року (наступний день після закінчення передбаченого договором 36-місячного строку користування овердрафтом).

В той же час, відповідач наполягає на своїй позиції, викладеній у відзиві, що у позивача з серпня 2014 року виникло право вимоги до нього та почався перебіг строку позовної давності, оскільки відповідач здійснив останній платіж у серпні 2014 року. Дані обставини встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2018 року у справі № 183/3547/18. В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження доводів відповідача, як і відсутні докази укладення спірного кредитного договору.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронювані законом інтереси позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем, що відповідає позиції, викладеній в Постанові Великої Палати Верховного Судувід 07 листопада 2018 року, Справа № 372/1036/15-ц. В даному випадку позовна давність застосуванню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факт укладення кредитного договору в зазначеному розмірі.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони необґрунтовані та належними доказами не підтверджені.

Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати в розмірі 1921,00 грн. залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати покласти на позивача - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк».

Учасники справи:

- позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження юридичної особи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4;

-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя Д. І. Городецький