ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2020 року

м.Харків

справа №639/5270/20

провадження №22-ц/818/6026/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 25.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення аліментів, встановивши аліменти до стягнення у розмірі 1/8 частини заробітної плати (доходу). В іншій частині відповідачка просила рішення суду залишити без змін.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідачка зазначає, що в міру своїх фінансових можливостей вона надавала допомогу на утримання доньки та сплачувала кошти за послуги з водопостачання, квартплати тощо за період червень-вересень 2020 року. Також, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народилася донька - ОСОБА_4 . Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, судом не враховано матеріальне становище платника аліментів та його реальну спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі. У зв`язку з цим відповідачка просить зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню, до 1/8 частини заробітної плати (доходу).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не має на утриманні інших дітей, на час розгляду справи перебуває у стані вагітності та знаходиться у відпустці по вагітності та пологам з 20.08.2020 року по 21.12.2020 року, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у мінімальному розмірі, який передбачено законодавством, а саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повному обсязі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова 14.05.2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7-9).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 ), а.с.6.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Як на підставу позовних вимог, позивач зазначає, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідач не надає в достатньому та належному обсязі коштів на утримання дитини. Дитина повністю знаходиться на утримані позивача.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Частинами 1, 2 статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 цієї статті).

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, при визначенні розміру аліментів, судом не враховано положень ст. 182 СК України.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка працездатна, офіційно працевлаштована, отримує регулярний стабільний дохід, на час звернення позивача до суду та ухвалення рішення, була вагітна, після знаходилася у відпустці по вагітності та пологам.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 народилася друга дитина ОСОБА_4 .

Позивач працездатний. Даних про його місце роботи, матеріали справи не містять.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції враховує обставини, що мають істотне значення.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання доньки, проте вважає, що їх розмір має бути зменшений судом з 1/4 частини від усіх його видів заробітку (доходу) до 1/8 частини.

Відповідач є працездатною особою, проте знаходиться у відпустці по догляду за дитиною ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до трьох років.

Даних щодо неможливості утримувати неповнолітню доньку матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням стану здоров`я та сімейного стану платника аліментів, а саме: вагітності відповідачки, народження ІНФОРМАЦІЯ_4 другої дитини розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити в розмірі 1/6 частині всіх видів заробітку відповідачки.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 25.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апелянта про те, що справу розглянуто без її участі та неповідомлення належним чином про час та дату розгляду справи; не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.09.2020 року було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Копія вказаної ухвали направлялась на адресу відповідачки ОСОБА_2 (а.с.47).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 (а.с.53) вбачається, що відповідачка була обізнана про час та місце розгляду справи 16.10.2020 р.

Тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь держави підлягає зменшенню з 840,80 грн. до 420,40 грн.

Крім того, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 1261,21 грн. (а.с.80). З урахуванням того, що її апеляційна скарга задоволена частково, тому з Державного бюджету України ОСОБА_2 слід повернути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (50%) - у розмірі 630,61 грн., сплаченого при поданні апеляційної скарги за квитанцією № 52799771 від 20 листопада 2020 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2020 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з 25.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір 420,40 грн.

Повернути ОСОБА_2 із Державного бюджету України судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги, у розмірі 630,61 грн. відповідно до квитанції № 52799771 від 20 листопада 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова