СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/1289/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . В заяві заявник вказує, що з листопада 2004 проживала однією сімєю з ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 , діти покійного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично погрожують заявниці фізичним насильством, вчиняють відносно неї психологічний тиск, а 14.12.2020 та 15.12.2020 зламали вхідні двері квартири та викинули її речі в коридор. Наразі між заявником та заінтересованими особами є спір щодо спадкового майна померлого. Вважає себе особою, яка постраждала від домашнього насильства, тому звернулась із заявою про видачу обмежувального припису

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 матеріали заяви 22.12.2020 були передані в провадження судді Войтенко Ю.В.

За правилами ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 частини 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

За нормою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); rvts19>5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, аналізуючи наведені норми процесуального та матеріального права у їх системному взаємозв`язку та беручи до уваги, що заявниця не є родичем заінтересованих осіб, вони не мають взаємних прав та обов`язків, не пов`язані спільним побутом, тому на заявницю не поширюється сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, а відтак, відповідно приписів ст. 350-2 ЦПК України, не може бути заявником у справі про видачу обмежувального припису.

За правилами пункту 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Нормою частини 9 ст. 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_5 за процесуальним статусом не відноситься до сторони в цивільному процесі та учасника справи за заявою при видачу обмежувального припису, відтак правові підстави для розгляду по суті поданої заяви відсутні, а тому керуючись нормою ч. 9 ст. 10; п. 1 ч. 4 ст. 185 УПК України заява підлягає поверненню заявнику, як така, що не підлягає розгляду, оскільки подана не уповноваженим суб`єктом звернення.

При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Повернення судом заяви з огляду на подання її неналежним суб`єктом звернення не є обмеженням доступу до суду, оскільки практична можливість реалізації захисту порушеного права заявника має вирішуватися в рамках кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 10, 185, 350-2, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Войтенко