Повадження № 2/638/5226/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України) справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «ЕНЕРГОСТАЛЬ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом про стягнення з Державного підприємтсва «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «ЕНЕРГОСТАЛЬ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 жовтня 2018 року до 12 червня 2019 року у розмірі 40227,72 грн.

Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_1 отримав 08 грудня 2020 року.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «ЕНЕРГОСТАЛЬ» отримало 02 грудня 2020 року.

09 грудня 2020 року на електронну пошту суду від ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «ЕНЕРГОСТАЛЬ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить закрити провадження в частині позовних вимог про нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 жовтня 2018 року до 30 листопада 2019 року у розмірі 9615,50 грн, посилаючись на те, що на момент пред`явлення позову не було предмету спору в цій частині позовних вимог, оскільки відповідачем виплачена зазначену суму заборгованості ОСОБА_1 13 травня 2020 року. Заперечень щодо іншої частини позовних вимог від відповідача не надійшло.

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року провадження у цій частині позовних вимог закрито.

Пунктом 2 частини 2 статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин.

Позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якому позивач просить суд розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Оскільки справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України, то розгляд позовної заяви проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці закріплено Кодексом законів про працю України.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на посаді слюсаря-сантехніка експлуатаційно-технічного відділу з 23 березня 2011 року до 12 червня 2019 року, про що свідчать записи у трудовій книжці та довідка ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «ЕНЕРГОСТАЛЬ» (а.с. 8, 12).

Як вбачається із листа Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» від 09 грудня 2020 року № Б-02/649 про розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період 01 грудня 2018 року до 12 червня 2019 року розмір заборгованості по заробітній платі станом на 09 грудня 2020 року становить 30612,22 грн.

Так, відповідно до положень статті 43 Конституції України та статті 2 Кодексу законів про працю України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно статті 115 КЗпП України статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. При цьому, за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

З огляду на зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і не виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими, та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості із нарахованої, проте невиплаченої заробітної плати у розмірі 30612, 22 грн. При цьому, ні наявність заборгованості з виплати заробітної плати, ні її розмір відповідач не оспорював.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 840 грн 80 коп. судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що понесені позивачем судові витрати підтверджуються копією договору про надання правової допомоги № 02-20 від 12 лютого 2020 року та актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 02-20 від 12 лютого 2020 року, відповідно до яких ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн (а.с. 19-22).

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову іншу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

З урахуванням положень ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму підтверджених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн, а також судовий збір на користь держави у розмірі 840 грн 80 коп.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 274-279 ЦПК України, статтями 94, 115 Кодексу законів про працю України суд

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «ЕНЕРГОСТАЛЬ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса місцезнаходження: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 грудня 2018 року по 12 червня 2019 року у розмірі 30612 (тридцять тисяч шістсот дванадцять гривень) грн 22 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса місцезнаходження: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяч п`ятсот гривень) грн 00 коп

Стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (, адреса: м. Харків, пр. Науки, 9) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2020 року

Суддя І. П. Латка