Справа № 467/1163/20
Провадження № 2/467/321/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.12.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , 1957 року народження. Відповідач не проживає та не з`являється у будинку, який їй належить на праві приватної власності, участі в його ремонті не брав, податки та комунальні послуги не оплачував. Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку з реєстрації знятись не бажає, внаслідок чого безпідставно зберігає на собою право на користування будинок та порушує її право на вільне користування та розпорядження належним їй на праві власності житлом, позивач прохала визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивач не з"явилася, надавши заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила слухати справу у її відсутність.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзиву по справі та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та вислухавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
У відповідності до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.
Судом встановлено, що у власності позивача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 8 лютого 1990 року виконавчим комітетом Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 . Свідоцтво на право власності видане на підставі рішення виконкому Благодатненської сільської Ради народних депутатів від 12 вересня 1989 року № 42.
Як вбачається з довідки Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області № 620 від 28 жовтня 2020 року по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований, але фактично не проживає, про що свідчить запис у обліковій картці об"єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки Благодатненської сільської ради, дата вибуття не вказана.
Позивачем надано також акт обстеження домогосподарства комісією в складі: депутата сільської ради Спасенко Л.Г. та сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 свідчить про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає понад 10 років.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що являються сусідами позивачки ОСОБА_1 , вона проживає сама в будинку, ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживав ніколи. ОСОБА_2 мав бізнес в селі, проживав на квартирі по сусідству нетривалий час, але у позивачки в будинку ніколи не жив. Останній раз вони його бачили в 2015 році в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області.
На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач фактично з 2008 року і по день пред`явлення даного позову у спірному будинку не проживає понад 10 років, не є співвласником спірного житлового приміщення та членом його сім`ї, до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення не звертався, факт його реєстрації у цьому будинку створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном, суд прийшов до висновку про те, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива