Справа №766/487/20
УХВАЛА

щодо відводу

22 грудня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Казеєва Ю.В., участю позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Кулік В.М., відповідачки ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольги Дмитрівни про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності,-

В С Т А Н О В И В :

11.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила виділити їй в натурі з майна її матері ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 частку, посилаючись на ч.2 ст. 175 Сімейного Кодексу України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано у відповідача докази.

22.05.2020 року від відповідачки надійшов відзив на позов, який не визнає та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що будинок не є їх спільною сумісною власністю з позивачем.

18.06.2020 року від позивачки надійшла відповідь на відзив.

03.08.2020 року від представника відповідача адвоката Кулік В.М. надійшла заява, якою повідомлено суд про дарування спірного майна ОСОБА_3 , копія заяви одночасно направлена позивачці.

05.08.2020 року підготовче засідання перенесено за заявою позивачки ОСОБА_1 на 21.09.2020 року.

13.08.2020 року від громадянки ОСОБА_4 , яка діє за довіреністю ОСОБА_1 надійшла заява про допуск її до участі в справі в якості представника позивача та заява про забезпечення позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2020 року відмовлено у допуску ОСОБА_4 до участі в справі, як представника ОСОБА_1 , оскільки справа розглядається в порядку загального позовного провадження та представником у таких справах може виступати за ст. 60 ЦПК України лише адвокат, зава про забезпечення позову повернута заявнику, оскільки подана неналежною особою, роз`яснено, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє позивачку права звернення до суду з такою заявою самостійно.

В підготовче засідання 21.09.2020 р. позивачка не з`явилася подані заяви про відкладення розгляду справи, відвід судді, забезпечення позову.

Заява про відвід головуючому мотивована тим що позивач не довіряє головуючому, оскільки відмовлено у допуску до участі в справі її представнику за довіреністю, при цьому, на її думку, усі зміни в до Конституції України, Законів України тощо з 17.03.2014 року є протизаконними. Відмова у задоволенні її клопотань є підставою вважати, що суддя прямо зацікавлений в розгляді справи, а мотивація ухвали їй не зрозуміла.

Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від:

- 21.09.2020 року заява ОСОБА_1 про відвід визнана необґрунтованою та розгляд справи продовжений в повноважному складі суду;

- 23.09.2020 року повернуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову;

- 05.10.2020 року частково задоволена заява позивачки про забезпечення позову заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо предмету спору.

09.10.2020 року надійшла повторна заява про відвід головуючому, яка ухвалою від 09.10.2020 року визнана необґрунтованою, а справа передана для розгляду питанння про відвід.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2020 року (головуючий суддя Прохоренко В.В.) в задоволенні заяви про відвід головуючому відмовлено.

05.11.2020 року головуючому передане клопотання позивачки, що надійшло до суду 21.09.2020 року про залучення у справі співвідповідачів, а 09.11.2020 року пояснення позивачки, що надійшли до суду 03.11.2020 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2020 року залучено співвідповідачів, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виділення в окреме провадження вимог щодо визнання недійсним договору дарування відмовлено, оскільки такі вимоги у відповідності до приписів ЦПК України не заявлялися. Позивачці роз`яснювалося її право на звернення до суду з окремою позовною заявою про визнання договору дарування недійсним, яка відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України в загальному порядку.

Ухвалою від 22.12.2020 року залишено без розгляду клопотання позивачки ОСОБА_1 про виділення в окреме провадження вимог щодо визнання недійсним договору дарування від 19.11.2020 року через визнання повторного подання позивачкою аналогічного клопотання зловживанням процесуальними правами.

Позивачці в підготовчому засіданні роз`яснений з врахуванням вимог п.3-п.5 ч.5 ст. 12 ЦПК України алгоритм її дій щодо подання позовної заяви про визнання недійсним договору дарування та норми ЦПК України щодо збільшення/зменшення позовних вимог, зміну предмету або підстав позову та порядок подання таких заяв, а також можливість об`єднанння позовів до закриття підготовчого засідання.

Позивачка в підготовчому засіданні ігнорувала усі роз`яснення суду, відмовлялася надавати відповіді на питання щодо доступності зрозумілості роз`яснень її прав та обов`язків, в тому числі щодо призначення експертизи (експертної установи, обов`язку попередньої оплати експертизи тощо). ЇЇ поясненням своєї поведінки є недовіра до складу суду.

Інші учасники підготовчого засідання відвід головуючому заявлений у такий спосіб вважали необґрунтованим, вказували на те, що у задоволенні аналогічних заяв було відмовлено.

Суд, заслухав учасників підготовчого засідання дослідивши матеріали справи в межах заявленого відводу не встановив обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності головуючого судді Ус О.В.

В той же час суд, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ст. 9 Конституції України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.

Згідно п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Разом з існуючими у вітчизняному судочинстві підходами встановлення об`єктивності і безсторонності суддів на основі окреслених у процесуальному законі підстав, ЄСПЛ вимагає брати до уваги дещо ширше коло обставин, в тому числі і зовнішнього характеру, за яких дедалі більше враховуються думки підсудного та сторін у справі, що свідчить про необхідність досягнення відповідності національних принципів правозастосування до західноєвропейських стандартів.

У преамбулі «Бангалорських принципів поведінки суддів» йдеться про те, що «компетентність, незалежність і неупередженість судових органів має велике значення у питанні захисту прав людини, оскільки здійснення всіх інших прав цілком залежить від належного здійснення правосуддя». Тобто, коли немає незалежного суду - можна забути про права людини, бо немає кому їх захищати.

Авторитет судової влади служить загальному зміцненню авторитету влади державної: саме на судову владу покладається місія обмежувати владу державних органів при втручанні останніх у права і свободи людини.

Людина не буде впевнена у правосудді, якщо не довіряє тій особі, яка його здійснює. А довірятиме громадянин суду тільки тоді, коли буде впевнений у незалежності судді під час розгляду справи та усвідомлення неможливості тиску на суд.

При цьому, не виключається суспільна довіра до суду, яка, хоча і не обмежується думкою та ставленням окремих громадян - сторін у конкретних справах.

Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку № 1 (2001) наголошує, що «судовій владі повинні довіряти не лише сторони судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано».

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Оцінюючи доводи позивачки, приймаючи до уваги її юридичну необізнаність та твердий сумнів в упередженості головуючого на користь відповідачів, що жодним чином не відповідає дійсності, суд дійшов висновку, що вказані доводи як окремо, так і в сукупності, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність необ`єктивності та упередженості судді.

В той же час, з метою усунення суб`єктивного сумніву позивачки та інших учасників справи будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи щодо зовнішньої незалежності конкретного суді, з метою відновлення довіри до судової влади, вважаю за необхідне відвід головуючому судді Ус О.В. задовольнити, справу слід передати для перерозподілу.

На підставі викладеного керуючись ст. 36, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому у справі за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольги Дмитрівни про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності задовольнити.

Цивільну справу № 766/487/20 передати до канцелярії суду для визначення іншого судді для розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Ус