Ухвала

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 453/1174/17

провадження № 61-4539ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Університету державної фіскальної служби, яка підписана представником Грищенком Володимиром Васильовичем, на протокольну ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Університету державної фіскальної служби України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання запису у трудовій книжці недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Університету державної фіскальної служби України, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання запису у трудовій книжці недійсним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення упущеної вигоди, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2018 року.

08 березня 2020 року Університет державної фіскальної служби засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Грищенком В. В. на протокольну ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року про оголошення перерви.

Відповідно до частини першої та другої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У пунктах 2 та 3 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Системне тлумачення пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України та частини першої та другої статті 406 ЦПК України свідчить, що оскаржена протокольна ухвала Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року не підлягає оскарженню окремо від постанови суду.

На підставі викладеного, згідно частини другої статті 406 ЦПК України, касаційна скарга Університету державної фіскальної служби на протокольну ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 389, 406 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Університету державної фіскальної служби, яка підписана представником Грищенком Володимиром Васильовичем, на протокольну ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2020 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат