Провадження № 22-з/801/103/20
Доповідач:Сопрун В. В.
УХВАЛА

22 грудня 2020 рокуСправа № 127/28968/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання незаконними та скасування наказу про поновлення на роботі та наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, інших виплат та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, апеляційні скарги Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» та ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року залишено без змін.

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького апеляційного суду із заявою, у якій просив ухвалити у справі додаткове рішення, стягнути з Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5650 грн. Оскільки у постанові суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України вказує, що подає заяву про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів з дня його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи 18 листопада 2020 року суд апеляційної інстанції прийняв постанову, якою залишив без задоволення апеляційні скарги Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» та ОСОБА_1 , а оскаржуване рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року залишив без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що в даній справі суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року, то відповідно в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розподілу судових витрат, оскільки понесені судові витрати покладаються на учасників справи, які звернулися з апеляційними скаргами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 додав копії: 1). Договір №23 про надання правової допомоги від 21 жовтня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Савченко І.А.; 2). Акт №2 приймання-передачі наданої правової допомоги від 19 листопада 2020 року; 3). Звіт про виконану роботу (надані послуги) від 19 листопада 2020 року; 4). Довідку від 19 листопада 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 оплатив послуги правової допомоги на загальну суму 5650 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність оригіналів документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи відсутні оригінали документів про оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оформлені у встановленому законом порядку.

За наведених обставин апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання незаконними та скасування наказу про поновлення на роботі та наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, інших виплат та моральної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Матківська М.В.