Справа № 345/1150/20
Провадження № 22-ц/4808/1337/20
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Єлісевич О.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Курищук Ігор Васильович, про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Долинки Ореста Антоновича на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області про призначення експертизи, постановлену суддею Миговичем О.М. 19 жовтня 2020 року у м. Калуш Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Курищук І.В., про визнання заповіту недійсним (а.с.1-8).

22.06.2020 року позивач ОСОБА_2 подав клопотання про призначення по даній справі посмертної судової психіатричної експертизи з метою визначення психічного стану матері ОСОБА_4 на час складання заповіту, посилаючись на те, що остання тривалий час страждала психічним захворюванням старечою деменцією), що перешкоджало їй усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.16-17).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2020 року клопотання позивача ОСОБА_2 задоволено. Призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

- чи страждала ОСОБА_4 на момент складання заповіту від 06.03.2017 року будь-якими психічними захворюваннями?;

- чи здатна ОСОБА_4 на момент складання заповіту від 06.03.2017 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 м. Івано-Франківська. Зупинено провадження на час проведення експертизи (а.с.36).

Не погодившись з ухвалою суду представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій зазначено, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд допустив неправильне застосування норм процесуального права.

Позивачем в позовній заяві зазначена необхідність проведення в даній справі судової психіатричної експертизи, однак до позову таке клопотання долучено не було і на стадії підготовчого розгляду справи не заявлене.

В розумінні ст.197 ЦПК України питання про всі докази, зокрема висновок експерта, мають бути вирішені саме у підготовчому засіданні, а не на будь-якій іншій стадії судового провадження. В даному випадку клопотання про призначення експертизи подане після закриття підготовчого судового засідання. Судом, в порушення вимог ст.197 ЦПК України, не було призначено експертизу в підготовчому судовому засіданні.

У заявленому 22.06.2020 року клопотанні позивача відсутнє будь-яке обґрунтування поважності причин пропуску строку на його подання, не наведені обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу на його своєчасне подання до суду, не поставлене питання про поневолення чи продовження пропущеного процесуального строку.

На думку апелянта, задовольнивши клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи з переліком запропонованих запитань, суд фактично повернув справу на стадію підготовчого провадження, що є недопустимим на стадії розгляду по суті цивільної справи. Також такими діями суд надав позивачу перевагу в реалізації ним процесуальних прав і виконанні процесуальних обов`язків, чим не дотримався принципів рівності і змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.38-41).

Позивачем ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначено, що клопотання про призначення експертизи було ним заявлено не в судовому засіданні 22.06.2020 року, а до початку розгляду справи по суті шляхом подачі через канцелярію суду. У поясненнях на заперечення ним зазначено причини подачі клопотання лише 22.06.2020 року. Позов ним подано в період запровадження карантину (26.03.2020р.), коли не мав можливості в повній мірі отримати всебічну, кваліфіковану правову допомогу. Тому ним не було пропущено строки на подання клопотання щодо призначення експертизи. З метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи є необхідність у призначенні по даній справі посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки в будь-який інший спосіб неможливо з`ясувати психічний стан його матері ОСОБА_4 на момент складання заповіту. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У судове засідання не з`явилися позивач та третя особа, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за відсутності позивача та третьої особи.

Вислухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_1 , суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до з позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Калуського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Курищук І.В., про визнання заповіту недійсним.

22.06.2020 року позивачем подано клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання вказані в клопотанні.

Підставою для призначення експертизи є те, що в будь-який інший спосіб не можливо з`ясувати психічний стан його матері ОСОБА_4 на момент складання заповіту, тому є потреба у спеціальних знаннях, а отже і в призначенні та проведенні даної експертизи.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з положень статті 103,105 та 252 ЦПК України, зазначивши, що з метою визначення психічного стану на день смерті ОСОБА_4 , для правильного вирішення справи по суті слід призначити посмертну судово-психіатричну експертизу.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального права та не суперечить завданням цивільного судочинства з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст.105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на забезпечення судом доказів, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одними з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із предмету спору, а також з огляду на положення ст. 81 ЦПК України, з метою забезпечення виконання позивачем свого процесуального обов`язку з доведення обставин, на які позивач посилається як підставу своїх вимог, а також виконання завдання цивільного судочинства щодо вирішення спору по суті, суд дійшов правильного висновку про задоволення клопотання щодо призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Колегія суддів наголошує на тому, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Вирішуючи питання про призначення експертизи, суд першої інстанції вірно виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначення у справі експертизи є недоцільним та призведе до затягування судового процесу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідь на поставлені судом питання мають значення для повного та об`єктивного вирішення спору.

Крім того, в силу ст.ст. 197 та 222 ЦПК України суд має обов`язок щодо розгляду усіх заяв та клопотань, заявлених учасниками процесу, тому дії суду щодо розгляду клопотання, не розглянутого у підготовчому судовому засіданні, слід вважати правильними під час розгляду справи по суті, оскільки це забезпечує дотримання прав учасників процесу та виконання судом завдання цивільного судочинства.

Європейський Суд з прав людини визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у випадках, коли національні суди ухвалювали рішення, коли було відмовлено у можливості представити певні докази (справа Мантованеллі проти Франції 1997 рік), зокрема, висновки експертів (справа Бьоніш проти Австрії (п. 32 рішення від 06 травня 1985 року).

Ключовим у принципі рівних можливостей є те, що суди мають довести готовність забезпечувати ефективне здійснення прав, гарантованих у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У разі відмови у задоволенні заяви про призначення експертизи у зв`язку із ненаданням висновків експертів на замовлення сторони або через причину пропуску стадії судового процесу (підготовчого судового засідання), коли така експертиза необхідна для вирішення спору по суті, слід розцінювати як надмірний формалізм, який призведе до порушення прав учасників судового процесу.

З огляду на викладене, наведені вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду. Призначення експертизи не порушує права відповідача, так як є способом доведення своїх вимог та заперечень учасниками справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи в даній справі постановлена з додержанням вимог закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.374,375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Долинки Ореста Антоновича залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області про призначення експертизи від 19 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року.