ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 643/4282/20

провадження № 22-ц/818/5402/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 26 червня 2020 року, постановлене у складі судді Сугачової О.О.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі з червня 2014 по грудень 2017, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та перебуває на утриманні лише позивача, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначає, що у неї недостатньо коштів на утримання малолітнього сина, тому просила позов задовольнити.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26 червня 2020 року позовні вимоги задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 17.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з дати подання позову щомісячно у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що копії позовної заяви він не отримував та не мав можливості надати свої заперечення стосовно позовних вимог ОСОБА_1 та докази на підтвердження своїх доводів, оскільки позивачем був невірно вказаний адрес проживання відповідача. Зазначає, що він дійсно є батьком ОСОБА_3 та під час реєстрації дитини подавав заяву про визнання батьківства та не відмовлявся від обов`язків щодо дитини. Вказує, що він є аспірантом Харківського національного педагогічного університету ім. Г.С. Сковороди, де отримує стипендії, яка є основним джерелом його доходу. Вказує, що інші місця працевлаштування є мінливими. Зазначає, що станом на час виникнення цього спору та на час подання апеляційної скарги основний дохід отримує від працевлаштування в Міністерстві оборони України на посаді спортсмен-інструктор, але це працевлаштування також є непостійним, а доход мінливим. Вказує, що надає позивачу грошові кошти на утримання дитини та підтвердження факту їх отримання та чеків у позивача не вимагає. Звертає увагу суду на те, що окрім спільної дитини з позивачем, ще має двох дітей від зареєстрованого шлюбу, який розірвано 20.01.2017 року. Крім того, зазначає, що його мати ОСОБА_4 є пенсіонеркою і також потребує матеріальної допомоги. Вказує, що має також інші витрати, а саме: на покриття кредиту та сплати відсотків за квартиру.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.05.2017, актовий запис № 1316, вбачається, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , матір`ю є ОСОБА_1 (а.с.7).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно довідки про доходи від 26.08.2020 року, виданої ХНПУ ім. Г.С. Сковороди ОСОБА_2 займає посаду аспіранта та з січня 2020 року по червень 2020 року загальна сума доходу становить 31674 грн.

Згідно довідки від 31.08.2020 року, виданої Департаментом фінансів Міністерства оборони України ОСОБА_2 дійсно працює в Міністерстві оборони України на посаді спортсмен-інструктор та з січня 2020 року по червень 2020 року загальна сума доходу становить 93054 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що він від іншого шлюбу має двох дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ 20.08.2008 року та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ 02.03.2011 року.

Крім того зазначав, що його мати ОСОБА_4 є пенсіонеркою і також потребує матеріальної допомоги та зазначає, що має також інші витрати, а саме: на покриття кредиту та сплати відсотків за квартиру.

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що він фактично бере участь в утриманні дітей від першого шлюбу та матері та доказів щодо розміру такого утримання.

Наявність у відповідача таких родичів сама по собі висновків суду не спростовує.

Наявність у відповідача кредитних зобов`язань не впливає на висновки суду, оскільки такі зобов`язання не можуть виконуватись за рахунок коштів на утримання дитини.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або в частці від доходу згідно вимог ст. 183 СК України визначає стягувач, а не платник аліментів.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/4 частина всіх видів заробітку відповідача.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 26 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова