Справа № 703/3822/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв.м, житловою площею 40,8 кв.м, який згідно технічного паспорту складається з жилого будинку під літерою А-1; гаража-сараю під літерою Б; сараю під літерою В, сараю під літерою Г, літньої кухні під літерою Д, погреба під літерою П, вбиральні під літерою У, огорожі № 1-3;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3459 га, кадастровий номер :01:000:0189, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632536;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1299 га, кадастровий номер :01:000:0188, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632535;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,0975 га, кадастровий номер :01:000:0187, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632534.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачу.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв позивач, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем.

Позасудовим шляхом позивач не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері ОСОБА_2 , оскільки він хоча фактично і проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не був зареєстрований за адресою проживання спадкодавця, що позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, крім того відсутній правовстановлюючій документ на спадковий будинок.

Посилаючись на вказані обставини позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача - Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області в судове засідання також не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області (а.с. 6).

Як вбачається із заповіту від 12 липня 2006 року, посвідченого секретарем Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 174, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_1 . На день смерті заповідача вказаний заповіт не змінений і не скасований (а.с.8).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області вбачається, що матір`ю позивача по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки виконавчого комітету Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 448 від 10 листопада 2020 року вбачається, що на підставі запису погосподарської книги Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 5, за 2016-2020 роки сторінка № 157, особовий рахунок № НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . З вказаної довідки також вбачається, що починаючи з 2007 року до дня смерті ОСОБА_2 у вказаному домоволодінні постійно проживав без реєстрації син померлої ОСОБА_1 , здійснював догляд за матір`ю та поховав її за власні кошти, що свідчить про прийняття ним спадщини після смерті матері (а.с.23).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632535 від 22 вересня 2008 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1299 га кадастровий номер :01:000:0188, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632534 від 22 вересня 2008 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,0975 га, кадастровий номер :01:000:0187, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-19).

Як вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632536 від 22 вересня 2008 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3459 га, кадастровий номер :01:000:0189, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).

Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 1384/01-16 від 05 грудня 2020 року, вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався спадкова справа не заводилась. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як передбачено ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно із ч.1 спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як передбачено ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 та зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на житловий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Окрім того, статтею 131 ЦК 1963 року визначено, складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню.

Стаття 132 ЦК 1963 року передбачає, приналежністю є річ, призначена служити головній речі, зв`язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

З письмових доказів наявних в матеріалах справи, а саме з довідки № 448 виконавчого комітету Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області та технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, вбачається що спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на спірний будинок та надвірні споруди (а.с. 23).

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відтак його звернення до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається набуття права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З копій державних актів на право власності на земельні ділянки вбачається належність ОСОБА_2 на праві власності земельних ділянок площею 0,3459 га та площею 0,1299 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,0975 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 з відповідними кадастровими номерами :01:000:0189, :01:000:0188 та :01:000:0187.

Однак, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність державної реєстрації права власності на нього позбавляє права спадкоємця оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері - ОСОБА_2 , відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку, шляхом визнання права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння та земельні ділянки.

Враховуючи визнання позову відповідачем та норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 334, 392,1217, 1218, 1223, 1225, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 131, 132 ЦК України в ред. 1963 року, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 200, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, ст. 125 ЗК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 68,3 кв.м, житловою площею 40,8 кв.м, який згідно технічного паспорту складається з жилого будинку під літерою А-1; гаража-сараю під літерою Б; сараю під літерою В, сараю під літерою Г, літньої кухні під літерою Д, погреба під літерою П, вбиральні під літерою У, огорожі № 1-3, що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3459 га, кадастровий номер :01:000:0189, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632536;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1299 га, кадастровий номер :01:000:0188, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632535;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,0975 га, кадастровий номер :01:000:0187, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 632534.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст рішення суду виготовлено 16 грудня 2020 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 26 вересня 1996 року.

Відповідач: Сунківська сільська рада Смілянського району Черкаської області - юридична адреса: вул. Центральна, 6, с. Сунки Смілянського району Черкаської області, ЄДРПОУ -26357963.

Головуючий О.П.Опалинська