ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 678/326/17
Провадження № 22-ц/4820/1919/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_2 , третя особа Летичівська селищна рада Летичівського району Хмельницької області, про визнання договору оренди земель водного фонду недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі Райдержадміністрація), ОСОБА_2 про визнання договору оренди земель водного фонду недійсним.

ОСОБА_1 зазначив, що 15 квітня 2016 року він придбав на біржі майно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» (далі СТОВ «Мрія»), а саме греблю ставу в с. Рудня, Летичівського району, Хмельницької області, протяжністю 150 м. На підставі біржового протоколу 21 квітня 2016 року між позивачем і СТОВ «Мрія», в особі ліквідатора Іващука В.А., укладено договір купівлі-продажу майна. 31 жовтня 2016 року право власності позивача на греблю ставу зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 17176631).

20 листопада 2009 року відповідачі уклали договір оренди земель водного фонду, за умовами якого Райдержадміністрація передала ОСОБА_2 у строкове платне користування земельну ділянку площею 86,03 га, в тому числі під водним дзеркалом 76,43 га, під дамбою 1,02 га, під чагарником у прибережній смузі 8,58 га.

У цьому договорі відсутні умови збереження стану об`єкта оренди. Крім того, на орендованій земельній ділянці знаходиться нерухоме майно дамба, яка на час укладення договору належала співвласникам майнових паїв колишнього Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Щорса». Отже, Райдержадміністрація не мала права передавати таку земельну ділянку будь-яким іншим особам, окрім власників об`єкту нерухомості.

Оспорюваний правочин не відповідає вимогам закону, порушує права позивача та є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визнати договір оренди земель водного фонду від 20 листопада 2009 року, укладений між Райдержадміністрацією та ОСОБА_2 , недійсним.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою від 19 липня 2017 року суд першої інстанції залучив Летичівську селищну раду Летичівського району Хмельницької області (далі Рада) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2020 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 набув право власності на греблю ставу та вправі вимагати від відповідачів припинення дії договору оренди на цей об`єкт. Як власник землі ОСОБА_1 не позбавлений можливості заявити негаторний позов про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні греблею ставу шляхом виключення її з оспорюваного договору оренди. Заявивши вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, ОСОБА_1 обрав неналежний і неефективний спосіб захисту порушеного права. Крім того, судом не встановлено, що відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов порушує право позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, на якій розташована належна йому гребля ставу, наразі, за умови чинності договору оренди земель водного фонду ОСОБА_1 позбавлений можливості користуватися своїм майном, а тому заявлена ним вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним є належним та ефективним способом захисту порушеного права. Суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов неправильного висновку про те, що право позивача не порушено.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Райдержадміністрація подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_2 і Рада не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Розпорядженням Райдержадміністрації від 18 червня 2009 року №272/2009-р передано ОСОБА_2 із земель державної власності земельну ділянку водного фонду, розташовану під водним об`єктом (ставом) площею 86,03 га, в тому числі 76,43 га під водним дзеркалом, 1,02 га під греблею, 8,58 га під чагарником у прибережній смузі, на території Руднянської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, в оренду строком на 20 років для рибогосподарських потреб.

На підставі цього розпорядження 20 листопада 2009 року Райдержадміністрація та ОСОБА_2 уклали договір оренди земель водного фонду, який 14 грудня 2009 року був зареєстрований у Летичівському районному відділі Хмельницької регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» за №71.

15 квітня 2016 року Першою всеукраїнською міжрегіональною товарною біржею проведено аукціон з продажу майна СТОВ «Мрія». Відповідно до протоколу проведення аукціону №16/12 ОСОБА_1 придбав плодові насадження на площі 61,6 га та греблю ставу протяжністю 150 м у с. Рудня, Летичівського району, Хмельницької області, за 23 100 грн.

Згідно договору купівлі-продажу майна від 21 квітня 2016 року, укладеного між СТОВ «Мрія» в особі ліквідатора Іващука В.А. та ОСОБА_1 , СТОВ «Мрія» зобов`язалося передати у власність ОСОБА_1 вказані плодові насадження та греблю ставу, а той оплатити вартість майна.

22 квітня 2016 року СТОВ «Мрія» та ОСОБА_1 підписали передавальний акт щодо вказаного майна, а 31 жовтня 2016 року державний реєстратор Андрієвська М.В. зареєструвала право власності ОСОБА_3 на об`єкт житлової нерухомості греблю ставу протяжністю 150 м у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 17176631).

Рішенням Ради від 30 травня 2016 року №19 затверджено технічну документацію звіт про оцінку гідротехнічних споруд ставка, що знаходиться за межами с. Рудня, Летичівського району, Хмельницької області, та прийнято ці гідротехнічні споруди на баланс Ради.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст.124 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон №161-ХІV).

Як передбачено ст. 13 Закону №161-ХІV, договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону №161-ХІV).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Із положень ст.ст. 18, 20 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ч. 1 ст. 235 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За своєю правовою природою право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном.

Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах.

За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу його державної реєстрації.

За своїм змістом договір оренди землі має відповідати вимогам ст. 15 Закону №161-ХІV. Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання його недійсним. При цьому відповідність договору оренди землі вимогам закону визначається на час його укладення.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Порушене право має бути захищене у спосіб, який установлений законом, при цьому судовий захист має бути ефективним, у зв`язку з чим, при вирішенні спору суд повинен застосувати дієвий спосіб захисту, який призведе до реального відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що оспорюваний договір оренди земель водного фонду не відповідає вимогам ст. 15 Закону №161-ХІV, а саме не містить умову збереження стану об`єкта оренди.

Натомість, укладений між Райдержадміністрацією та ОСОБА_2 договір оренди фактично містить таку умову.

Згідно п.п. 9.18, 9.19, 9.22 договору орендар зобов`язаний: дотримуватися обмежень господарської діяльності у прибережних захисних смугах і водоохоронних зонах, а також інших вимог чинного законодавства; проводити залуження прибережних смуг, при потребі заліснення здійснювати догляд за ними; не допускати порушень санітарних норм і правил, підтоплення територій; додержуватись правил експлуатації гідротехнічних споруд і проводити їх ремонт; не виконувати на водосховищі перебудову гребель та гідротехнічних споруд без погодження орендодавця, не здійснювати самовільний забір і скид води.

Договір оренди землі був укладений відповідачами задовго до набуття ОСОБА_1 права власності на греблю ставу. Крім того, в силу ч. 2 ст. 120 ЗК України ОСОБА_1 вправі заявити про перехід до нього права користування земельною ділянкою, на якій розміщена гребля ставу, на тих саме умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 обрав неналежний і неефективний спосіб захисту порушеного права, а зібрані докази не підтверджують порушення прав позивача у спірних правовідносинах.

Доводи ОСОБА_1 про те, що мають місце підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд не дотримався норм матеріального права, є помилковими.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Потапов О.О.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 23