Справа №428/4081/20
Провадження №2/428/1702/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Голуб Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що уклала з відповідачем договір про надання послуг з навчання в автошколі. Проте послуги, які надавала відповідач були неякісними та наражали її на небезпеку, з приводу чого вона подавала їй скарги. Навчання в автошколі не відповідало типовій навчальній програмі підготовки та перепідготовки водіїв транспортних засобів. 03.04.2020 року автошкола розірвала з нею договір, про що повідомила по телефону. Причини розірвання договору не є поважними та принижують її честь та гідність. 22.04.2020 року вона отримала від ФОП ОСОБА_3 гроші за навчання в повному обсязі в сумі 8500 грн. Проте вона прагне отримати додаткову матеріальну і моральну шкоду, у зв`язку з чим звертається до суду. Відповідач використовувала нечесні методи ведення підприємницької діяльності, процес навчання відбувався з порушеннями.

Неправомірними діями відповідач спричинила їй моральну шкоду. Моральний стан погіршений ще тим, що договір розірвано без будь-яких спроб виправити порушення або надати пропозиції інших умов навчання в рамках норм законодавства. Спілкування зі співробітниками автошколи з першого дня вимагало від неї змінити звичайний уклад життя та трудовий графік. Тому, враховуючи глибину психологічного навантаження на неї, позбавлення її можливості реалізувати свої здібності, ступені провини відповідача у вигляді наражання на небезпеку як її так і оточуючих під час керування автомобілем на трасі у перші дні навчання, службову недбалість та безвідповідальне ставлення до своїх обов`язків у господарській діяльності закладу, розмір грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди вона оцінює у 5000 грн.

Просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 8498,40 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати в розмірі 1838,60 грн.

Представник відповідача адвокат Хартов М.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що ФОП ОСОБА_3 , надаючи послуги з навчання в автошколі, повністю дотримується діючих нормативних актів. Посилання позивача про начебто порушення з боку автошколи є безпідставними та не доводять будь-яких порушень умов укладеного договору з боку ФОП ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 постійно намагалася змінити процес навчання, що відображалося у її неодноразових зверненнях, це було розцінене як пропозиція про розірвання договору. На цю пропозицію відповідач погодилася та листом від 01.04.2020 року повідомила про прийняття вказаної пропозиції та, відповідно до п. 9.2. договору від 09.09.2019 року, договір було розірвано за угодою сторін 01.04.2020 року. В позовній заяві позивач прямо вказує, що з її боку теж було написано заяву про розірвання договору, що є підтвердженням викладеного факту. Крім того, нею було отримано від ФОП ОСОБА_3 всю суму, яку вона сплатила за навчання і яка була їй видана на підставі заяви від 21.04.2020 року. Письмова форма розірвання договору дотримана. Позивач просить стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 матеріальну шкоду, проте витрати на сплату послуг пошти за рекомендовані листи, витрати на таксі за користування громадським транспортом, які в свою чергу документально не підтверджені, не є матеріальною шкодою в розумінні діючого цивільного законодавства, а заявлена вимога про стягнення матеріальної шкоди є явно безпідставною.

Витрачання часу на навчання, проходження медогляду, навчання у вихідні дні, зміна укладу життя та трудового графіку у зв`язку з відвідуванням автошколи є виконанням умов договору про надання послуг з навчання, який позивач добровільно, свідомо уклала. Вивчення нормативних актів, відвідування державних органів, консультування з юристами з приводу конфліктної ситуації не є визначенням моральної шкоди.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що з дня отримання повної суми за навчання згідно договору № 711 від 09.09.2019 року договірні зобов`язання з відповідачем припинилися. Існування договору в минулому з відповідачем ніяк не пов`язане та не відміняє існування інших зобов`язань та неправомірних дій з боку відповідача саме у період дії цього договору. Надані нею докази дають право стверджувати, що матеріальну та моральну шкоду вона понесла у календарний період з 13.02.2020 року по 23.04.2020 року.

25.05.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

23.06.2020 року судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про застосування заходу забезпечення судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав з підстав, які викладені в письмовому відзиві на позов, просив відмовити в їх задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

09.09.2019 року між ОСОБА_1 (надалі Учень) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (надалі Автошкола) був укладений договір надання послуг з навчанням в автошколі № 711, за умовами якого Автошкола приймає на себе зобов`язання з надання Учню, відповідно до умов цього Договору, на платній основі комплекс освітніх послуг за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» у розмірі 148 (ста сорока восьми) академічних годин. Одна година дорівнює 45 хвилинам. Вартість усього курсу навчання становить 8500 грн., включаючи оплату ПММ (паливо, масло).

За цим договором позивач ОСОБА_1 сплатила ФОП ОСОБА_3 09.09.2019 року 1000 грн., 06.02.2020 року - 4000 грн., 20.02.2020 року 3500 грн., що загалом становить 8500 грн.

13.02.2020 року позивач отримала індивідуальну книжку обліку навчання на тренажерах і водіння транспортних засобів, підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В» та почала навчання.

01.04.2020 року договір від 09.09.2019 року №711 між сторонами було розірвано за взаємною згодою сторін.

21.04.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ФОП ОСОБА_3 з заявою про повернення їй коштів за навчання в сумі 8500 грн. у зв`язку з розірванням договору від 09.09.2019 року №711.

22.04.2020 року відповідач перерахувала на банківський рахунок позивача, зазначений в заяві від 21.04.2020 року, грошові кошти за навчання в сумі 8500 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 22.04.2020 року №322.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.(частини 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».

Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) закріплені у ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Частинами 1, 2 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В судовому засіданні не було встановлено, що відповідач ФОП ОСОБА_3 , надаючи ОСОБА_1 послуги за договором від 09.09.2019 року №711 вчинила по відношенню до позивача неправомірні дії, що ці дії відповідача є винними та саме вони спричинили матеріальні збитки позивачу.

Договір між сторонами від 09.09.2019 року №711 про надання послуг був розірваний, 22.04.2020 року відповідач повернула позивачу грошові кошти сплачені за навчання в сумі 8500 грн., тобто в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 за власним бажанням вела численну переписку з відповідачем, а також іншими установами та організаціями та витрачала грошові кошти на відправлення зазначених звернень шляхом надсилання поштової кореспонденції. Проте поштові витрати на відправку звернень не є матеріальною шкодою в розумінні норм ЦК України.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту заподіяння їй матеріальних збитків з боку відповідача внаслідок здійснення своєї господарської діяльності при наданні комплексу освітніх послуг за програмою підготовки водіїв транспортних засобів категорії «В», а тому у задоволенні позовних вимог в цій частини слід відмовити.

Оскільки в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач спричинила позивачу збитки, надаючи їй послуги, то відповідно до приписів ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підстави для відшкодування позивачу за рахунок ФОП ОСОБА_3 моральної шкоди відсутні, оскільки суд лише при задоволенні вимог споживача одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, належними та допустимими доказами, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник відповідача: Хартов Максим Валерійович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Ж.І. Кордюкова