Справа № 263/8400/20
Провадження № 2/263/2018/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Кирилюк В.В.

за участю сторін :

представників позивача Маріупольської міської ради - Карацюба В.Л., Кравченко О.О. ;

представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ботман О.О.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду у м. Маріуполі цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про заборону експлуатації об`єкта.

ВСТАНОВИВ:

Маріупольська міська рада, в особі представника Кравченко О.О., звернулась до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із вказаним позовом, за яким просила суд заборонити ОСОБА_1 експлуатацію об`єкта нерухомого майна незавершеного будівництвом нежитлової будівлі - торгівельного павільйону А-1, загальною площею 4,8кв.м, готовністю 85%, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, наведено, що на адресу юридичного департаменту ММР надійшло повідомлення Управління державного архітектурно-будівельного контролю №24.2/17228 від 25.04.2019 щодо законності виконання будівельних робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, будівельні роботи з «будівництва торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 » виконувались ОСОБА_2 , на підставі декларації про початок будівельних робіт ДЦ №73 від 05.02.2016, видавник Департамент ДАБІ у Донецькій області. Згідно із зазначеною декларацією містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №07-10-5996-15 від 28.12.2015, видані Головним управлінням містобудування та архітектури міської ради. Останнє, листом №30.5/16093 від 18.04.2019 повідомило, що з 13.09.2011 по теперішній час містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вищевказаною адресою не видавало, тому інформація, зазначена у декларації про початок виконання будівельних робіт ДЦ №73 від 05.02.2016 є недостовірною. Наказом начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю міської ради №20 від 25.04.2019, декларація про початок виконання будівельних робіт ДЦ № 73 від 05.02.2016 «Будівництво торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 », скасована. Станом на теперішній час, торгівельний павільйон, розташований по АДРЕСА_1 , має стан готовності 85%. Посилаючись на вимоги ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач стверджує про регламентовану заборону експлуатації об`єкта навіть завершених будівництвом, якщо вони не прийняті в експлуатацію. Наведене, дає правові підстави вимагати заборону експлуатації об`єкта нерухомого майна незавершеного будівництвом.

Представники Маріупольської міської ради Карацюба В.Л. та Кравченко О.О. підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Зазначили, що відзив відповідача не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки набуття права власності на підставі правової угоди, не наділяє відповідача правом використовувати незавершений будівництвом об`єкт за цільовим призначенням. Справедливість зазначеного твердження, посилюється з огляду на скасування реєстраційних дій про право власності на об`єкт за ОСОБА_2 , який набував його первинно, що знецінює сутність послідуючих цивільно-правових угод вчинених з предметом спору.

Представник відповідача - адвокат Ботман О.О., надала відзив, за яким зазначила про неправильний спосіб захисту позивачем порушеного права. Зауважила, що набуття відповідачем права власності відбулось внаслідок укладання цивільно-правової угоди, яка є дійсною, тому будь-які обмеження права власності є незаконними. Скасування наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю ММР №20 від 25.04.2019 вважає безпідставним, оскільки правові підстави відсутні. Попередній власник ОСОБА_2 надав достовірні данні для видачі декларації, які відповідали усім вимогам законодавства та будівельному паспорту.

В судовому засіданні звернула увагу суду, на недотримання порядку та строків проведення позапланової перевірки достовірності відомостей відображених у Декларації про початок виконання будівельних робіт за спірним об`єктом. Позивачем не доведено порушення власних прав, або третіх осіб, через використання об`єкта незавершеного будівництва, тому порядок захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, не може бути застосований.

З`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши надані письмові пояснення і докази по справі суд дійшов висновку про наступні фактичні та юридичні обставини за позовом.

Відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна (№165741715 від 09.01.2020), право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 4,8 кв.м., готовністю 85%, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) при цьому підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу №623 від 22.03.2019, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Макаревич В.Г. За відомостями відображеними у зазначеній Інформаційній довідці, відображеній перехід права власності від попередніх власників, а саме: 07.09.2017 набуття права власності на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 ; 25.03.2016 - ОСОБА_4 ; та 11.03.2016 ОСОБА_2 на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт ДЦ № 73, виданої 05.02.2016 Департаментом ДАБІ у Донецькій області. (а.с. 24-28)

Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю №20 від 25.04.2019, скасована декларація про початок виконання будівельних робіт ДЦ № 73 від 05.02.2016 на об`єкт: «Будівництво торгівельного павільйону» за адресою АДРЕСА_2 . (а.с. 18)

Актом виїзного комісійного обстеження від 28.02.2020, встановлено розташування за адресою Миру, 108 у м.Маріуполі малої архітектурної форми, котра має ознаки транспортного засобу, на бетонній основі. ( а.с. 29)

За актом складеним Центральною районною адміністрацією Маріупольської міської ради від 04.06.2020 при дослідженні питання про законність встановлення МАФ «Три єдока» під вікнами будинку АДРЕСА_1 , встановлено самовільне підключення ФОП ОСОБА_1 до водно-каналізаційної мережі КП «МВУ ВКГ». (а.с.30)

Наведене свідчить про фактичне використання об`єкта незвершеного будівництвом за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації (частина друга статті 331 ЦК України).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб`єкти містобудування зобов`язанні додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектування вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельник робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до п.9 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, на об`єкті повинні бути виконані всі роботи, передбачені проектною документацією згідно із державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, а також змонтоване і випробуване обладнання.

Відповідно до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до п.2 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Разом з тим згідно п.42 Порядку державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно абзацу п`ятого п.46 Порядку для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені вище, подає органові державної реєстрації прав документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Таким чином, вбачається встановленим, що для експлуатації об`єкта нерухомого майна необхідним є ухвалення рішення про прийняття до експлуатації об`єкта нерухомого майна, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державних будівельним нормам, стандартам і правилам. Таким документом відповідно до пунктів 2, 3 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, є декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована в установленому порядку Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальним органами (щодо об`єктів І-ІІІ категорії складності), та виданий на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації сертифікат (щодо об`єктів IV - V категорії складності).

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов`язані довести перед судом ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень. Опираючись на наведене суд приходить до висновку, що відповідно до наданих суду доказів та пояснень, є встановленим факт того, що незавершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, який має готовність 85 %, використовується за цільовим призначенням, в порушення вимог ст.331 ЦК України та ч.2 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», без ухвалення рішення про прийняття об`єкта до експлуатації.

Частиною 1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Відновлення становища, яке існувало до порушення як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів.

Відповідно до ч.7 ст.41 Конституції України та п.5 ст.319 ЦК України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Тобто, закон зобов`язує використовувати власність такими способами, при яких не будуть порушуватись права інших осіб та дотримуватись норми законодавства, які регулюють порядок набуття та використання прав власності.

З огляду на викладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо заборони ОСОБА_1 експлуатувати об`єкт нерухомого майна, незавершеного будівництвом, нежитлової будівлі торгівельного павільйону А-1, загальною площею 4,8кв.м, готовністю 85%, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати, згідно з ч.1 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду було сплачено 3153грн. судового збору, то з урахування задоволення позовних вимог у повному обсязі вказана сума підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, 208, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 331, 376, 393 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про заборону експлуатації об`єкта, задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 експлуатацію об`єкта нерухомого майна, незавершеного будівництвом, нежитлової будівлі торгівельного павільйону А-1, загальною площею 4,8 кв.м готовністю 85%, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради судовий збір в розмірі 3153грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.12.2020.

Суддя: О. Соловйов