ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2552/19

Головуючий у першій інстанції Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1190/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді Харечко Л.К.,

суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Позняк О.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідачі Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Ланагропрод», Бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року у складі судді Глушко О.І., повний текст якого складений 21.08.2020 року у м. Бахмач Чернігівської області,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17630/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасування у Державному земельному кадастрі України державної реєстрації та кадастрового номеру :08:000:0571 земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 23954607, зробленого 12 грудня 2017 року об 11:44:17 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0571), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 26719941, зроблений 18.06.2018 о 09:51:17 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0571) за Фермерським господарством «Ланагропрод». Просив стягнути з ОСОБА_2 3 073,60 грн судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Позов обгрунтовано тим, що 22.02.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області видано наказ № 25-1692/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та передано в оренду земельну ділянку площею 25,4960 га (кадастровий номер :08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років. На виконання зазначеного наказу між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 04.03.2016 був укладений договір оренди землі, згідно з яким останньому передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506.

Рішенням Бахмацького районного суду від 21.09.2016 у справі № 728/1554/16-ц було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію земельної ділянки та визнання незаконними (недійсними) наказів. Вказане рішення було скасовано рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 року, а позов задоволено. У грудні 2016 року рішення апеляційного суду було виконане, ОСОБА_1 був позбавлений права на оренду земельної ділянки площею 25,4960 га. Проте, постановою Верховного Суду від 15.05.2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 була задоволена, рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 скасовано, а рішення Бахмацького районного суду від 21.09.2016 про відмову в задоволенні позову залишено без змін.

Вказував, що відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасованого запису № 14233275 виявилося неможливим, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0506 була поділена на 13 земельних ділянок за результатами розроблених проектів землеустрою про відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам, серед яких є ОСОБА_2 18.06.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди землі від 02.04.2018 № 26/2018-Р, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Ланагропрод», зроблений запис № 26719941 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га за ФГ «Ланагропрод», перетвореним в ТОВ «Ланагропрод».

За доводами позивача, оскільки його право на оренду земельної ділянки загальною площею 25,4960 га не припинилось, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17615/14-17-сг порушує пріоритетне право орендаря на володіння та користування вказаною земельною ділянкою. Також вважає, що для відновлення його права, яке існувало до порушення, тобто повернення до стану, що існував на момент вчинення дії, якою порушено право (ухвалення апеляційним судом Чернігівської області 07.11.2016 року рішення у справі № 728/1554/16-ц), необхідно визнати недійсними прийняті після вказаної дати органом державної влади акти та скасувати вчинені на підставі цих актів записи про державну реєстрацію прав, які стосуються земельної ділянки площею 25,4960 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17630/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасовано у Державному земельному кадастрі України державну реєстрацію та кадастровий номер :08:000:0571 земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 23954607, зроблений 12.12.2017 об 11:44:17 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0571), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. У задоволенні позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 26719941, здійсненого 18.06.2018 о 09:51:17, про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0571) за Фермерським господарством «Ланагропрод» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 по 1 182,90 грн у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та по 3 866,93 у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Питання щодо скасування заходів забезпечення позову вирішено відповідно до ст. 158 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права і неправильне застосування норм процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що позбавивши своїм рішенням відповідача права власності з метою відновлення права оренди, суд першої інстанції порушив ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 13, 41 Конституції України та неправильно застосував ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 15, 16 ЦК України, не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановах від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 та від 29.05.2019 року у справі № 367/2022/15-ц, та залишив поза увагою те, що право оренди (користування) ОСОБА_1 є нерівнозначним праву власності ОСОБА_2 .

Вказує, що скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17630/14-17-сг та кадастрового номеру у відповідному реєстрі не поновить порушене право оренди позивача, а отже, є неефективним способом захисту. Не заявляв позивач і жодних вимог щодо витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння.

За доводами ОСОБА_2 , поновлення права оренди ОСОБА_1 можливе без втручання в право власності відповідача шляхом визнання права оренди земельних ділянок, що утворилися при поділі початкової земельної ділянки, без позбавлення відповідача правомірно набутого права власності на земельну ділянку площею 2,0000 га.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що, в даних правовідносинах ОСОБА_2 стала набувачем майна у зв`язку із порушенням прав іншої особи (попереднього набувача), тобто у ОСОБА_2 виникло право власності внаслідок непослідовних дій держави, після виникнення права на майно у позивача і оскільки, вона не позбавлена такого права, вона має можливість отримати у власність іншу земельну ділянку.

Вважає, що фактично існуюча ситуація з поділом земельної ділянки, яка була надана в оренду позивачу на різні земельні ділянки не може бути перешкодою для захисту прав позивача, оскільки формування земельних ділянок, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Посилається на те, що його вимоги на наявності порушень в діях органу публічної влади при ухваленні рішення про передачу земельної ділянку у власність не грунтуються, у зв`язку з чим посилання відповідача на висновок ЄСПЛ, зроблений у рішенні від 24.06.2003 у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» не може бути застосований до даних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області підтримує доводи ОСОБА_2 , звертаючи увагу на те, що дії управління були спрямовані на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016, яке набрало законної сили. При наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, управління виконувало власні повноваження як розпорядника земель державної власності сільськогосподарського призначення. Станом на момент винесення рішення судом апеляційної інстанції у справі № 728/1554/16-ц дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою вже був і він був дійсний.

Зазначає, що такий спосіб захисту, як вимога про скасування у Державному земельному кадастрі України державної реєстрації та кадастрового номеру земельної ділянки, не поновить право оренди позивача і в такій ситуації останній не позбавлений можливості на укладення договору оренди на іншу земельну ділянку для ведення фермерського господарства, крім того, правильним способом захисту порушеного права було б визнання права оренди на спірну земельну ділянку без скасування її державної реєстрації.

Датою прийняття даної постанови є 15 грудня 2020 року, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України.

Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи відзивів на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що аналогічні земельні ділянки на території Рубанської сільської ради відсутні, іншим способом, ніж шляхом оскарження та скасування чинності заходів щодо поділу земельної ділянки, порушене право оренди позивача захистити та відновити не можливо і обраний позивачем спосіб захисту передбачений цивільним законодавством. Також суд вважав, що відновлення порушеного права ОСОБА_1 шляхом задоволення вищевказаних вимог не позбавлятиме ОСОБА_2 передбаченого законом права на отримання у власність іншої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

По справі встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 02.02.2016 року, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.02.2016 № 25-1692/14-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» позивачу був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, орієнтовним розміром 29,00 га (а. с. 52, 53, т.1).

Відповідно до договору оренди землі та додатків до нього від 04.03.2016 року, укладеного між позивачем і Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, позивач на підставі наказу управління Держгеокадастру від 08.02.2016 № 25-1692/14-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 22.02.2016 № 25-2511/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки» прийняв в оренду на 7 років земельну ділянку на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області площею 25,4960 га з кадастровим номером :08:000:0506 (а. с. 11-12 т. 1).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.08.2019 власником земельної ділянки площею 25,496 га з кадастровим номером :08:000:0506, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, є Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 15 т. 1).

У подальшому накази Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 08.02.2016 і від 22.02.2016 та укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0506 були предметом судового спору у справі за позовом ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 .

Так, рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 року було скасовано рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.09.2016 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , яким визнано недійсним договір оренди землі, укладений 04.03.2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки площею 25,4960 га з кадастровим номером :08:000:0506, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасувавши запис № 14233275 про державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зважаючи на набрання законної сили рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 року право оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 було припинено. У подальшому зазначена земельна ділянка була поділена на земельні ділянки за результатами розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в межах норм безоплатної приватизації.

Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.01.2016 № 25-287/14-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_2 за її заявою від 03.03.2015 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, орієнтовним розміром 2,00 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а. с. 65 т. 1).

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2017 № 25-17630/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :08:000:0571, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а. с. 25 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 728/1554/16-ц скасовано рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016, а рішення Бахмацького районного суд Чернігівської області від 21.09.2016, яким було відмовлено у позові ОСОБА_3 , залишено без змін (а. с. 16-18 т. 1).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05.08.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду у справі № 728/1554/16-ц в частині вимог про поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, скасований за рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07.11.2016 запис № 14233275 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 (а. с. 19-21 т. 1).

Листом від 12.08.2019 № 29-25-0.2-4525/2-19 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0506 була поділена на земельні ділянки за результатами розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в тому числі, і ОСОБА_2 (а. с. 24 т. 1).

З повідомлення Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 09.09.2019 № 227-Д-03-08 слідує, що згідно з даними Державного земельного кадастру України відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0506 відсутні, тому, зареєструвати право оренди на вказану земельну ділянку державний реєстратор не має можливості (а. с. 22 т. 1).

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.02.2019, власником земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :08:000:0571, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, є ОСОБА_2 ; номер запису про право власності 23954607; дата, час державної реєстрації 12.12.2017, 11:44:17; на підставі договору оренди землі № 26/2018-р від 02.04.2018 земельна ділянка передана в оренду Фермерського господарства «Ланагропрод» терміном на 7 років; номер запису про право оренди 26719941; дата, час державної реєстрації 18.06.2018, 09:51:17 (а. с. 16 т. 1).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «Ланагропрод» є правонаступником фермерського господарства «Ланагропрод» (а. с. 28-29, 188-197 т. 1).

Вважаючи своє право на оренду земельної ділянки за кадастровим номером :08:000:0506, площею 25,4960 га порушеним, ОСОБА_1 звернувся до суду як фізична особа з підстав порушення його прав на користування (оренди) земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, яка йому була передана в оренду для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, що розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району.

Статтею 1 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі, в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні статті 44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.

Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України.

Аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 01 квітня 2020 року у справі №320/5724/17 (провадження №14-385цс19).

З аналізу вищезазначених положень закону можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-XII, який був чинним до 29 липня 2003 року, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону №937-IV, який набрав чинності 29 липня 2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (ухвали Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року у справі № 6-20859св07, від 10 жовтня 2007 року у справі № 6-14879св07, від 30 січня 2008 року у справі № 6-20275св07).

Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (аналогічні висновки викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18).

Як вже зазначалось вище, після оформлення земельної ділянки наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 10.02.2016 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою. 22.02.2016 відповідно до наказу № 25-2511/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки» був затверджений проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду та передано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га, кадастровий номер :08:000:0506, для ведення фермерського господарства строком на 7 років. На виконання вказаного наказу 04.03.2016 між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області був укладений договір оренди землі, який 14.04.2016 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав. Вказаний договір оренди земельної ділянки був укладений з метою ведення фермерського господарства.

Після державної реєстрації цього договору позивач створив фермерське господарство, зареєстрував його як юридичну особу, тобто, у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства «Давидок» з дня його державної реєстрації.

Частиною 4 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації, зокрема, як юридична особа. Фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц.

Проте, звернувшись до суду ОСОБА_1 вказував на порушення його прав як фізичної особи, не зазначаючи, при цьому, що фактично діє в інтересах юридичної особи ФГ «Давидок», засновником якої він є.

За приписами процесуального законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Вирішуючи спір по суті, суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто, встановити чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Апеляційний суд, підсумовуючи вищевикладене, враховує, що оскільки, діяльність фермерського господарства «Давидок» на момент звернення з даним позовом (грудень 2019 року) не припинилася, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованим станом на день розгляду справи судом апеляційної інстанції, даний спір не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що вникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім випадків, передбачених ч. 2 цієї статті) та інші справи у визначених законом випадках.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. п. 1, 4 частини 1).

Таким чином, колегія суддів, з урахуванням також правил, викладених в ч. 4 ст. 367 ЦПК України, відповідно до яких, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, приходить до висновку, що постановивши по суті позовних вимог рішення, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та розглянув господарський спір в порядку цивільного судочинства. Дане порушення є підставою для скасування судового рішення та постановлення нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відсутні підстави для стягнення на його користь судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та копією посвідчення інваліда другої групи, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 610,40 грн належить компенсувати їй за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12 серпня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним Наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 листопада 2017 року № 25-17630/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасування у Державному земельному кадастрі України державної реєстрації та кадастрового номеру :08:000:0571 земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 23954607, зробленого 12 грудня 2017 року об 11:44:17 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0571), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 26719941, здійсненого 18.06.2018 о 09:51:17, про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :08:000:0571) за Фермерським господарством «Ланагропрод» відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений нею за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 4 610, 40 (чотири тисячі шістсот десять грн. 40 коп) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: