Справа № 386/907/18
Провадження № 2/386/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 06.09.2018 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.10.2011 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.07.2015. Від спільного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає біля позивача та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначила, що вона, разом з новим чоловіком, матеріально забезпечує свою дочку, дбає про її всебічний розвиток, забезпечує дитину всім необхідним для її нормальної життєдіяльності, купує харчові продукти, сезонний одяг, сплачує за навчання та за додаткові курси необхідні для розвитку дитини, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких потребує дитина. Натомість, відповідач ніякої участі у вихованні дочки не бере, матеріально дочку не забезпечує, аліменти не сплачує, не цікавиться шкільним життям, здоров`ям та її оздоровленням. Позивач зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2015 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак аліменти відповідач у встановлені строки не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 45187 грн. З моменту розірвання шлюбу відповідач дочку не відвідує, її життям не цікавиться, жодного разу не надав будь-якої матеріальної допомоги, не цікавиться здоров`ям дитини. Позивач вказує, що така поведінка відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Так як відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів, з нього має бути стягнуто пеню за прострочення платежів, яка становить 40153 грн. 14 коп. за період з 01.08.2016 по 01.08.2018. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 164, 165, 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки у розмірі 40153 грн. 14 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 11.09.2018 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання, а також зобов`язано Службу у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, на виконання якої 09.01.2019 надано висновок органу опіки та піклування.

07 лютого 2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області витребувано належним чином завірену копію виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим листом №405/3410/15-ц, виданим 06.07.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда, на виконання якої 23.04.2019 від відділу надійшов лист про неможливісь надати витребуваний доказ.

19 березня 2020 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у Подільському відділі державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області витребувано належним чином завірену копію виконавчого провадження №52142593 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим листом №405/3410/15-ц, виданим 06.07.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда, на виконання якої 25.03.2019 надійшов витребуваний доказ.

23 квітня 2019 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

16 березня 2020 року постановлено ухвалу суду про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину в частині позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить позов про позбавлення батьківських прав відповідача задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що позов визнає в частині позбавлення його батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Карабенюк Т.Л. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що висновок органу опіки та піклування підтримує, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно частин 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17.09.2013 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, відповідач є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю - ОСОБА_5 (а.с. 10).

Як вбачається з копії рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2015 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2015 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

Відповідно до копії рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.07.2015 між сторонами розірвано шлюб, який ними було зареєстровано 25.10.2011 у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 10.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, позивач 10.11.2015 уклала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_8 " (а.с. 11).

Як вбачається з довідки-характеристики №02-19/118 від 15.08.2018 та довідки про склад сім`ї №343 від 16.08.2019, виданих Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, позивач проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять чоловік - ОСОБА_6 , 1992 року народження, дочка - ОСОБА_9 , 2018 року народження та дочка - ОСОБА_10 , 2013 року народження, компрометуючого матеріалу, скарг та заяв негативного характеру в селищну раду відносно позивача не надходило (а.с. 14, 16).

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї позивача, складеного 16.08.2018 комісією в складі селищного голови Побузької селищної ради Слободянюк С.П., депутата селищної ради Гірник П.М ., сім`я позивача зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 у власній двохкімнатній квартирі, життєві умови відповідають санітарним нормам і вимогам для комфортного проживання (а.с. 15).

Згідно акту від 15.08.2018, складеного комісією в складі в.о. директора Побузького закладу дошкільної освіти «Орлятко» Голованівського району Кіровоградської області Дудник О.С., практичного психолога Сніцар Л.О. та вихователя ІІ старшої групи ОСОБА_12 , відповідач участі у вихованні дочки ОСОБА_10 не приймає, не забирає дитину з дитячого садка, не спілкується з вихователями, не бере участі в батьківських зборах, не приймає участі у її вихованні (а.с. 17).

Як вбачається з копії розрахунку заборгованості від 31.07.2018, наданого Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, у відповідача станом на 31.07.2018 існувала заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів у розмірі 53143,44 грн. за період з липня 2016 року по липень 2018 року, протягом цього періоду аліменти відповідачем не виплачувались (а.с. 12-13).

Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 14.11.2018 №01-32/86/1, доцільно в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки батько дитини не відвідує дочку, не спілкується з нею, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки (а.с. 47-48).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача, складеного 08.01.2019 комісією в складі спеціалістів служби у справах дітей управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького Поробчук А.А. та Селівановим М.С. , відповідач проживає в АДРЕСА_2 у будинку, який має три кімнати, життєві умови відповідають санітарним нормам і вимогам для комфортного проживання, є меблі та побутова техніка, в кімнатах чисто (а.с. 53).

Як вбачається з копії характеристики, виданої 04.01.2019 квартальним комітетом №10 Подільської районної у місті Кропивницькому раді, відповідач характеризується позитивно (а.с. 54).

Згідно з копії виконавчого провадження №52142593 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за виконавчим листом №405/3410/15-ц, виданим 06.07.2015 Ленінським районним судом м. Кіровограда, відповідач з листопада 2018 року почав сплачувати аліменти на користь позивача і станом на 28.02.2019 розмір заборгованості складав 39365,94 грн. (а.с. 105-136).

Станом на 31.01.2020 розмір заборгованості у відповідача по виплаті аліментів позивачу складав 34442,69 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 197-198).

Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України).

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990, ратифікованої Україною 27.09.1991 (набрала чинність для України 27.09.1991) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні та визнані відповідачем, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 з 2015 року і по день розгляду справи (більше 5-ти років) не виявляв щодо дитини ОСОБА_10 батьківського піклування, оскільки не провідував дитину, не цікавився її життям та здоров`ям, не відвідує дошкільний заклад в якому навчається дочка і таких дій вчиняти не намагався.

Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини; після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до дитини, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, відзив на позов та заперечення до суду не подав, і навпаки - визнав позов про позбавлення його батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні.

Встановивши наявність умисних дій ОСОБА_2 щодо невиконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини.

Надані відповідачем письмові докази, а саме копія експрес накладної від 24.12.2018, копії квитанцій ТОВ "ПОСТ ФІНАНС" від 25.12.2018, копія квитанції "ТОРГОВИЙ ДІМ" від 07.11.2018, копії квитанцій "ПРИВАТБАНК" від 02.12.2018, від 18.12.2018, від 25.11.2018 та від 07.11.2018, копія квитанції ТОВ "Айбокс" від 16.12.2018 та (а.с. 55-58), судом визнаються неналежними, оскільки не містять інформацію щодо предмета спору, так як не підтверджують про сплату відповідачем коштів на ім`я позивача, в тому числі поповнення мобільного рахунку, пересилання поштових відправлень, купівлю дитячого одягу.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судом встановлено, що на утримання дитини, по відношенню до якої відповідач позбавляється батьківських прав, на користь позивача вже стягнуто аліменти, а тому підстав для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів в даній справі суд не знаходить.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

Як вбачається з наданої квитанції Приватбанк за №0.0..1 від 04.09.2018 (а.с. 1), позивач за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, а тому, у зв`язку із задоволенням позову в цій частині, відповідач зобов`язаний відшкодувати такі витрати.

Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено.

Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Місцезнаходження Служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки та піклування: смт. Голованівськ Кіровоградської області, вул. Соборна, 48, поштовий індекс 26500, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гарбуз О. С.