Справа № 476/723/20
Провадження № 2/476/220/2020

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.12.2020 року Єланецький районний суд
Миколаївської області
в складі: головуючого - судді Чернякової Н.В.
за участю секретаря Минаєвої Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Єланець у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Єланецької селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом
28.10.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів Єланецької селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Посилаючись на викладене, просила суд визнати за нею право власності на 1/10 частки вищевказаної земельної ділянки.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивачки ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідача Єланецької селищної ради Миколаївської області у судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.
Так, за Конституцією України, ст.ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12-13 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як слідує з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 (а. с. 8-10, 38, 45), який на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї померлого, які з ним були зареєстровані та проживали входили: донька ОСОБА_5 , зять ОСОБА_6 , онук ОСОБА_7 . Неповнолітні, малолітні, недієздатні та обмежено дієздатні за вказаною адресою не зареєстровані та не проживали (а. с. 42-43).
31.03.2016 року ОСОБА_3 зробив розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, згідно якого все своє майно, яке належало йому на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, що належало йому за законом та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповів відповідачці ОСОБА_8 (а. с. 40, 44, 46-47).
15.09.2017 року приватним нотаріусом Христинівскього районного нотаріального округу Бевзюк В.П. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №175/2017 (а. с. 32-61). Із вказаної спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини щодо майна померлого спадкодавця у встановлений законом строк звернулися позивачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 та ще одна донька померлого ОСОБА_5 (а. с. 35-37). Позивачка як пенсіонер, у відповідності до ч. 3 ст. 1235, ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем за законом на обов`язкову частку майна після смерті ОСОБА_3
З огляду на викладене, нині захист спадкових прав та інтересів позивачки можливий лише у судовому порядку шляхом визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на 1/10 частки вищевказаної земельної ділянки.
Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст. 1223 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Згідно ч. 3 ст. 1235 ЦК України, заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.
Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Як слідує зі змісту п. п. 5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.
Згідно із ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").
Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Зі системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивачки реалізувати свої спадкові права на вищевказане майно, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивачки та вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до Єланецької селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Єланецької селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 25.12.2020 року.

Суддя Н.В. Чернякова