Справа № 2-144/11 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/671/18 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
Провадження № 22-ц/811/665/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданнів місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2012 року та на додаткове рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

у липні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Сокальська державна нотаріальна контора, КП «Червоноградське МБТІ», про визнання недійним 1/2 частини свідоцтва про право на прийняття спадщини за законом, в 1/2 частини договору дарування, в 1/2 частині майнового паю та в 1/2 частині грошових вкладів з відповідними відсотками.

В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 12 лютого 1963 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . За час перебування в шлюбі вони побудували будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона постійно проживає. Свідоцтво про право власності на вищезазначений будинок видане на ім`я ОСОБА_5 Поторицькою сільською радою 07 серпня 2003 року і зареєстроване в Червоноградському МБТІ 08 серпня 2003 року за № 376. Стверджує, що даний будинок є спільною сумусною власністю подружжя, оскільки він побудований ними під час перебування у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , однак він не склав заповіту, у зв`язку з чим спадщина на належне йому майно відкрилася за законом. Зазначає, що після смерті чоловіка її здоров`я значно погіршилося, їй було важко ходити, а тому оформленням спадщини займалася їхня дочка ОСОБА_1 . Вказує, що вона і надалі проживала у даному будинку і вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки користувалася будинком, який в 1/2 частині вважала своєю власністю, робила ремонт, добудову, здійснювала оплату і все необхідне по догляду за будинком. Підписуючи документи, вважала, що відмовляється від частки її чоловіка і повністю не усвідомлювала, що відмовилися від своєї частки в спільному майні подружжя, що не відповідає її волевиявленню, а звернувшись до нотаріальної контори, їй стало відомо, що нею нібито підписана заява, якою вона відмовляється на користь відповідачки від всього спадкового майна, в тому числі і від своєї власності. Наголошує, що такої заяви вона не підписувала, а тому, на її думку, заява є фіктивним документом, складеним зацікавленими особами в отриманні всього майна після смерті її чоловіка. Про фіктивність заяви свідчить і той факт, що вона складена не за місцем реєстрації її фактичного місця проживання, а в Поторицькій сільській раді Сокальського району, що порушенням ст. 37 Закону України «Про нотаріат». Звертає увагу, що їй не роз`яснено, що вона має право після смерті чоловіка протягом шести місяців звернутися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на власності на 1/2 частку спільного майна подружжя. Стверджує, що ОСОБА_1 ошукала її та подарувала будинок своїй дочці, ОСОБА_2 , про що їй стало відомо у жовтні 2008 року. З наведених підстав просить: визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2003 року на ім`я ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір дарування від 19 вересня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку майнового паю, що належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності серії ЛВ № 2500150; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку грошових вкладів з відповідними відсотками, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 в Сокальському відділенні «Ощадбанку» № 6333 на ощадних книжках № НОМЕР_1 , № КВ2795, виданих 04.07.1997 року, 20.11.1997 року на ім`я ОСОБА_5 та грошових вкладів з відповідними відсотками, які знаходяться на рахунку НОМЕР_3 в Сокальському відділенні «Ощадбанку» № 6333.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним в 1/2 частині свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2003 року на успадкування ОСОБА_1 будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано недійсним в 1/2 частині договір дарування будівлі АДРЕСА_1 , укладений 19.09.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано КП «Червоноградське МБТІ» зареєструвати на праві приватної власності на Ѕ частину будівлі що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням обставин справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з висновками суду, що не відповідають обставинам справи. Апелянт стверджує, що суд ершої інстанції зобов`язав КП «Червоноградське МБТІ» зареєструвати на праві приватної власності на Ѕ частину будівлі що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , не залучивши при цьому КП «Червоноградське МБТІ» до участі у розгляді справи, чим допустив порушення процесуального закону. Зазначає, що судом не вирішено вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частку майнового паю та 1/2 частку грошових вкладів з відповідними відсотками та не вирішено питання судових витрат. Вказує, що спірне будинковолодіння належало колгоспному двору, членом якого ОСОБА_4 не була, а відтак, вона не вправі претендувати на частку у майні цього колгоспного двору, до якого відноситься будинковолодіння АДРЕСА_1 . Звертає увагу, що в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_4 від 04 серпня 2003 року, в якій вона відмовляється від належної їй частки у праві на спадкування після смерті чоловіка на користь своєї дочки, ОСОБА_1 , та від 25 листопада 2003 року, якою підтверджує відмову від права на спадщину. Вважає, що поки вказана відмова ОСОБА_4 від спадкування після смерті її чоловіка не буде визнана судом недійсною, вона не вправі претендувати на спірне майно. З наведених підстав просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2018 року знято з розгляду, оскільки Сокальським районним судом Львівської області при ухваленні заочного рішення не вирішено позовні вимоги щодо 1/2 частини майнового паю та 1/2 частини грошових вкладів з відповідними відсотками.

Додатковим рішенням Сокальського районного суду від 05 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку майнового паю відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія ЛВ № ХVІ 250150 від 04.08.2003 року, що належав ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку грошових вкладів з відповідними відсотками, які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , №КВ2795 в Сокальському відділенні Ощадбанку №6333 на ощадних книжках № НОМЕР_1 та № КВ 2795 виданих 04.07. та 20.11.1997 року на ім`я ОСОБА_5 та грошових вкладів з відповідними відсотками на його ім`я, які знаходяться на рахунку ПВ 7950 Сокальському відділенні Ощадбанку №6333.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в дохід держави 214 грн. 60 коп. судового збору солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на ІТЗ в сумі 7 грн. 50 коп. солідарно.

Додаткове рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі покликається на те, що додаткове рішення суду є незаконним та необгрутованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що додатковим рішенням суд визнав за позивачкою право власності на майно, яке набула у власність в порядку спадкування ОСОБА_1 , а свідоцтво про спадщину недійсним не визнавалося.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020 року ОСОБА_1 залучено як правонаступника позивача, ОСОБА_4 , до участі у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Сокальська державна нотаріальна контора, КП «Червоноградське МБТІ», про визнання недійним 1/2 частини свідоцтва про право на прийняття спадщини за законом, в 1/2 частини договору дарування, в 1/2 частині майнового паю та в 1/2 частині грошових вкладів з відповідними відсотками.

14 грудня 2020 року на електронну адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши заяву ОСОБА_1 про відмову від позову, колегія суддів вважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги заяву, подану позивачем, ОСОБА_1 , про відмову від позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Сокальська державна нотаріальна контора, КП «Червоноградське МБТІ», про визнання недійним 1/2 частини свідоцтва про право на прийняття спадщини за законом, в 1/2 частини договору дарування, в 1/2 частині майнового паю та в 1/2 частині грошових вкладів з відповідними відсотками, суд приймає таку відмову на стадії апеляційного провадження, оскільки таке право передбачене ст. 373 ЦПК України, що відповідно є підставою для визнання нечинним заочного рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2012 року та додаткового рішення Сокальського районного суду від 05 травня 2018 рокута закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Сокальська державна нотаріальна контора, КП «Червоноградське МБТІ», про визнання недійним 1/2 частини свідоцтва про право на прийняття спадщини за законом, в 1/2 частини договору дарування, в 1/2 частині майнового паю та в 1/2 частині грошових вкладів з відповідними відсотками.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30 травня 2012 року та додаткове рішення Сокальського районного суду від 05 травня 2018 року визнати нечинним.

Провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Ухвала складена 22.12.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.