ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/947/20 Головуючий суддя І інстанції Єжов В. А.
Провадження № 22-ц/818/3925/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: наказне провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року, постановлену у складі судді Єжова В.А., по цивільній справі № 646/947/20 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 03.02.2020 року виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова за заявою комунального підприємства «Жилкомсервіс»,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 01 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 містила заяву про поновлення строку та посилання на те, що відповідно до ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнений.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу залишено без руху, через несплату судового збору, оскільки ОСОБА_1 не є позивачем у справі, а відповідно до ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Після отримання вказаної ухвали 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 надав заяву про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору.

Згідно зворотнього повідомлення апелянт отримав 12 листопада 2020 року копію вказаної ухвали від 05.11.2020 року.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених законом, ОСОБА_1 надано не було, при цьому судом апеляційної інстанції у доступній формі було доведено до відома апелянта про необхідність виконання вимог суду та процесуальних наслідків їх невиконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги сплив 24.11.2020, з огляду на те, що копію ухвали Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 отримав 12.11.2020.

Станом на 17.12.2020 ніяких додаткових заяв від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, тобто недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989р. у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на доступ до суду та ухваленого за аналогічних обставин справи в контексті дотримання права на доступ до суду рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95), - сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету сплати судового збору. Аналогічне за змістом роз`яснення судам викладено у п. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах.

У цьому контексті у п. п. 55, 64-67 зазначеного рішення Страсбурзького суду «Креуз проти Польщі» вказано, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У даному випадку вимога суду апеляційної інстанції сплатити судовий збір або надати належні докази про звільнення від його сплати ґрунтується на законі, відповідає легітимній меті, та з огляду на наявність у заявника оригіналів запитаних судом документів, за відсутності у заявах апелянта доводів та вимог щодо його неплатоспроможності, - вимоги суду апеляційної інстанції не становлять для апелянта надмірний процесуальний тягар, який перешкоджає йому доступу до суду апеляційної інстанції. Наразі апелянт вибрав шлях процесуальної суперечки, що є очевидним затягуванням розгляду питання щодо відкриття апеляційного провадження у справі та порушує принцип правової визначеності стосовно оскаржуваного рішення, що є зловживанням процесуальним правом і тому відповідно до ст. 44 ЦПК України така процесуальна поведінка є неприпустимою.

На підставі викладеного, слід вважати неподаною і повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 роз`яснивши, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо будуть усунуті обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року, постановлену у складі судді Єжова В.А., по цивільній справі № 646/947/20 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 03.02.2020 року виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова за заявою комунального підприємства «Жилкомсервіс» вважати неподаною і повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.Б.Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М. Хорошевський.