Справа №551/1066/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2020 р. селище Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Рябченка В.В., при секретарі Кирді Н.М., розглянувши в приміщенні Шишацького районного суду Полтавської області, в селищі Шишаки Полтавської області, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2020 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до умов Договору б/н від 01 квітня 2013 року відповідач отримав Кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 300 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість станом на 31 липня 2020 року на стягненні якої наполягає позивач у сумі 136285,40 грн., яка складається з наступного: 296,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 135989,31 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Ухилення відповідача від виконання свого зобов`язання за вказаним кредитним договором порушує права банка, в зв`язку з цим, посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3, 15, 107 ЦПК України, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони по справі вчасно та належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Заяв по суті справи від сторін не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом за наявними матеріалами позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

01 квітня 2013 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Як встановлено судом із змісту анкети-заяви, 01.04.2013 відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с.12).

За умовами даного Договору відповідачу було видано платіжну картку «Універсальна 55 днів пільгового періоду» на яку згодом встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн (а.с.10).

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626- 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Виходячи зі змісту ст.ст. 549, 551, 1048, 1050,1056-1 ЦК України в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 01 квітня 2013 року процентна ставка не зазначена, також у ній відсутні умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 31 липня 2020 року відповідач має перед ним має заборгованість за даним кредитним договором у сумі 136285,40 грн, яка складається з наступного: 296,09 грн. - заборгованість за кредитом, 135989,31 грн. заборгованість за відсотками.

Тобто банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 квітня 2013 року, позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», та «Тарифи Банку», як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.12) та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 13-38), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, комісія за зняття готівки, комісія за моніторинг неактивної картки, комісія за безготівковий розрахунок, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами договору, що містяться у Тарифах та Витязі з Умов і правил розумів ознайомлювався і погоджувався відповідач, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01 квітня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у Постанові Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 серпня 2013 року шляхом підписання заяви позичальником. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді процентну ставку за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вищевикладене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На думку суду, повідомлення відповідача про розгляд даної справи шляхом розміщення оголошення на сайті Шишацького районного суду Полтавської області через відсутність даних про місце його проживання (перебування), хоча і визнається належним повідомленням згідно ЦПК України, проте фактично унеможливлює надання ним своїх заперечень проти позову, що використовується позивачем на власну користь.

В той же час нарахування позивачем відсотків за користування кредитом при максимальній ставці 43,20% річних (наведена у Тарифах та розрахунку заборгованості) у розмірі 135989,31 грн, що перевищує у 459 раз заборгованість за кредитом (296,09 грн), дає суду підстави застосувати принципи розумності та справедливості при частковому задоволенні позовних вимог з огляду на суму нарахованих відсотків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведені належними та достатніми доказами позовні вимоги в частині розміру заборгованості відповідача за відсотками.

За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача процентів в заявленому розмірі за кредитним договором та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 296,09 грн., розмір якої підтверджується матеріалами та аналогічну суму заборгованості у розмірі 296,09 грн., по відсотках за користування кредитом виходячи з принципів розумності та справедливості.

Судові витрати у справі становлять 2102,00 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України та покладає його на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені на 0,43% (592,18 х 100 / 136285,40), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 9,03 грн. (2102 х 0,43/ 100).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 264-265, 268, 274, 279, 353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в будинку АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», на рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором б/н від 01 квітня 2013 року станом на 31 липня 2020 року у сумі: 296,09 грн. (двісті дев`яносто шість) гривень 9 копійок заборгованість за кредитом, 296,09 грн. (двісті дев`яносто шість) гривень 9 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитом та судові витрати в сумі 9,03 грн. (дев`ять) гривень 3 копійки, а всього стягнути 601,21 грн. (шістсот одну) гривню 21 копійку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий - суддя В. В. Рябченко