Номер провадження 22-ц/804/2439/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року

м. Бахмут

справа № 234/18044/19

провадження № 22-ц/804/2439/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 234/18044/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант», про відшкодовування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від іменні, якого діє ОСОБА_3 ,

на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року (суддя Пікалова Н.М.), ухваленого в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 29 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що 18 грудня 2018 року об 13:25 год. в м. Краматорськ, відповідач ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ГАЗ 53А номерний знак НОМЕР_1 , по сухому асфальтному покриттю вул. Лівобережна, від вул. М. Тореза до вул. Совхозна, в районі буд. № 122, не дотримався безпечного бокового лівого інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Рута НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням громадянина ОСОБА_4 , який рухався попереду в попутному напрямку та зупинився. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, у вигляді множинних забоїв голови, шийного та грудного відділів хребта, правого ліктьового суглоба, внаслідок неправомірних дій відповідача, вона проходила лікування та зазнала втрат морального та матеріального характеру. Постановою Краматорського міського суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Крім матеріальних збитків, яких вона зазнала в наслідок лікування, їй було завдано моральну шкоду , яка полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків вона відносить нервовий стрес, який пережила під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час у неї на руках була її дитина. Внаслідок ДТП тривалий часу у неї був страх виходити на вулицю та користуватись громадським транспортом . Внаслідок ДТП був порушений звичайний уклад її життя, вона вимушена була відвідувати лікарні та проходити обстеження, для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був тривалий час.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь франщизу в розмірі 1 000,00 грн., моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 750,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЬ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 1 000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2 750 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, завдано легких тілесних ушкоджень та при виплаті страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» було порушено договірні зобов`язання, тому з ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 2 750,00 грн. та з ОСОБА_2 вартість франшизи в розмірі 1 000,00 грн. Визначаючи моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що це відшкодування пропорційно тим тілесним ушкодженням, які отримала позивачка і моральним стражданням пов`язаними з цими ушкодженнями.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

У апеляційній скарзі поданій до Апеляційного суду, ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 франшизи в розмірі 1 000 грн. відмовити, а в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до 1 500 грн.

У апеляційній скарзі поданій до Апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 посилається на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , від іменні, якого діє ОСОБА_3 мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 507 від 10 грудня 2018 року у позивачки при зверненні за медичною допомогою були виявлені наступні тілесні ушкодження: забій правого ліктьового суглобу, який утворися від дії тупого предмета чи удару о такий та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Позивачка сама наполягала на видачі їй лікарем-травматологом направлення на МРТ шийного та грудного відділу хребта, отже лікарі самостійно не направляли її на зазначене обстеження , оскільки вважали, це недоцільним. Крім того, позивачка зробила не тільки МРТ шийного та грудного відділу хребта, а ще зробила МРТ головного мозку, проте направлення на МРТ головного мозку лікар-травматолог їй не видавав. Як вбачається із висновків МРТ у ОСОБА_1 були виявленні хронічні захворювання, які ніяким чином не пов`язанні із ДТП, яка сталася 18 грудня 2018 року. Вважає, що довідка ПП «Центр магнітно-резонасної томографії» від 23 серпня 2019 року № 154 про вартість обстеження МРТ головного мозку, шийного та грудного відділу хребта не може бути належним доказом витрат позивача, так як це не є первинним бухгалтерським документом, а тому не може бути доказом в розумінні статей 73-76 ЦПК України. Позивачем не надала жодних доказів щодо проходження нею лікування, яке було призначене лікарями, а тому не зрозуміло чи проходила вона лікування, чи вживала вона ліки, які їй були призначенні, чи дотримувалася рекомендацій лікарів. Вважає, що розмір моральної шкоди стягнутий судом першої інстанції є занадто великим, та не відповідає обставинам справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди не враховано, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 їй було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторного лікування, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемні одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, що викладенні в позовній заяві.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційні скарги учасниками справи не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до копії Полісу № АМ /8182433 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність в ТДВ СК «Альфа- Гарант», забезпечений транспортний засіб: ГАЗ 53А, номерний знак: НОМЕР_1 , строк дії з 19.11.2018 по 18.11.2019, розмір франшизи 1 000 грн. 00 коп.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 18 грудня 2018 року о 13 год. 30 хв. до чергової частини Краматорського відділу поліції надійшло повідомлення від диспетчера ШМД м. Краматорська про те, що 18 грудня 2018 року о 13 год. 25 хв., водій автомобілю марки «ГАЗ 53А», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкая за адресою: АДРЕСА_1 , рухався по вул. Лівобережна в м. Краматорську, в напрямку від вул. М.Тореза до вул. Совхозна, в районі буд. №122, скоїв зіткнення з автобусом «РУТА 20 СПГ» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду нього в попутному напрямку та зупинився для висадки пасажирів. Внаслідок зіткнення пасажир автобусу «РУТА 20 СПГ» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,, отримала тілесні ушкодження у вигляді: множинні забої м.т. голови, шийного та грудного відділів хребта, правого ліктьового суглобу. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.286 КК України (2001). (а.с.2,60).

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2019 року, визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 384,20 грн. (а.с.59).

Згідно довідки ПП «Центру магнітно-резонансної томографії», ОСОБА_1 було проведено обстеження МРТ головного мозку, шийного та грудного відділу хребта, вартість яких склала 3 750,00 грн. (а.с.3).

При обстеженні МТР головного мозку ОСОБА_1 22 грудня 2018 року встановлено, що даних за осередкове ураження головного мозку не виявлено. Мінімальний лівобічний гайморит.(а.с.71).

При обстежені МТР шийного відділу хребта ОСОБА_1 від 22 грудня 2018 року встановлено, що МР- ознаки гриж міжхребцевих дисків С3-С4, С5-С6, протрузії міжхребцевих дисків С4-С5, С7-Т1. Остеохондроз шийного відділу хребта. Рекомендовано: консультація невропатолога. (а.с.72).

При обстеженні МРТ грудного відділу хребта ОСОБА_1 від 22 грудня 2018 року встановлено, що МР-ознаки остеохондрозу, спондильозу грудного відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків Т3-Т4, Т12-L1. Рекомендовано: консультація невропатолога. (а.с.73).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 507 від 10 грудня 2018 року відповідно до наданих медичних документів у ОСОБА_1 при зверненні за медичною допомогою були виявлені наступні тілесні ушкодження: забій правого ліктьового суглобу, який утворися від дії тупого предмета чи удару о такий та відноситься до легких тілесних ушкоджень. Діагноз «множинні забої голови, шийного та грудного відділу хребта» не підтверджений об`єктивними даними та до уваги не приймався. (а.с.106-107).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , від іменні, якого діє ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі відповідач оскаржує рішення в частині стягнення з нього франшизи в розмірі 1 000,00 грн., а також в частині розміру моральної шкоди. В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення в частині розміру моральної шкоди. Рішення суду в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 2 750,00 грн., не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 53 750,00 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що майнову та моральну шкоду позивачу заподіяно винними діями відповідача ОСОБА_2 . Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 5 000 суд виходив з принципу розумності і справедливості, встановлених обставин (завдання шкоди здоров`ю та перенесення фізичних та душевних страждань) і співмірності їх заявленими вимогами. Крім того судом враховано, що цивільно- правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджено страховим полісом АМ 8182433, розмір франшизи за яким складає 1000 гривен, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Визначення страхового випадку міститься в статті 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », а саме страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені статтею 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », згідно п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

В силу статті 12 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до частини 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, в ідеальному значенні франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

З довідки ПП «Центру магнітно-резонансної томографії» вбачається, що ОСОБА_1 було проведено обстеження МРТ головного мозку, шийного та грудного відділу хребта, вартість яких склала 3750,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до копії Полісу № АМ /8182433 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність в ТДВ СК «Альфа- Гарант», забезпечений транспортний засіб: ГАЗ 53А, номерний знак: НОМЕР_1 , строк дії з 19.11.2018 по 18.11.2019, розмір франшизи 1000 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 1000,00 грн. (франшиза) за заподіяну шкоду здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції, а по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну правову оцінку.

Щодо розміру компенсації моральної шкоди.

Згідно зі статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивача у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи встановлення факту винних дій відповідача, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення 5 000 грн. з ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, щодо незгоди з розміром відшкодування моральної шкоди, по своїй суті, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні апеляційної скарги відповідачем ¬ ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмір 1152,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 96587 від 12 жовтня 2020 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, а тому ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно частин 6,7 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає, а судові витрати пов`язанні з поданням позивачем апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від іменні, якого діє ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло