ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м.Суми

Справа №576/1865/20

Номер провадження 22-ц/816/2373/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Мазура С.А., в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось за допомогою засобів поштового зв`язку до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10 травня 2016 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Так як відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просить стягнути з нього заборгованість, яка станом на 03 серпня 2020 року становить 63 989 грн 95 коп. та складається з: 45 572 грн 47 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 45 572 грн 47 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 0 грн 00 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 15949 грн 08 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 2468 грн 40 коп. нарахована пеня; 0 грн 00 коп. нараховано комісії; та стягнути судові витрати.

Глухівський міськрайонний суд Сумської області заочним рішеннямвід 09 жовтня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнив частково.

Стягнув зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 травня 2016 року у розмірі 12 554 грн 00 коп. з яких: 12 554 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредита.

В іншій частині позову відмовив.

Стягнув зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 412 грн 39 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині зменшення заборгованості за тілом кредиту та відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 325 ЦК України, пенею, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить скасувати рішення в частині зменшення заборгованості за тілом кредиту та відмови у стягненні заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 325 ЦК України, пенею, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача судові витрати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до підписаної відповідачем анкети-заяви він згоден, що вказана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до анкети-заяви відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлений та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись та підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку.

Відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.

Із розрахунку заборгованості чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Вважає, що заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджується належними та допустимими доказами по справі.

На думку позивача, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав частково відмовляти у стягненні заборгованості за тілом кредиту.

Зазначає, що розмір та порядок нарахування процентів вказаний в Умовах та правилах надання банківських послуг. Та навіть, якщо суд на взяв до уваги Умови та правила, то в будь-якому разі повинен був стягнути відсотки за ставкою 3% річних, розмір яких за період з 01 жовтня 2019 року по 03 серпня 2020 року становить 1150 грн 24 коп.

Вказує на те, що стягнення пені передбачено п. 2.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Порядок нарахування пені визначено і в Тарифах, і в Умовах та правилах надання банківських послуг.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи, викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання ним анкети-заяви.

Виходячи з вищезазначеного, позивачем правомірно направлялися кошти на погашення процентів та пені. Будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості відповідач не надав, а тому суд безпідставно зменшив заборгованість за тілом кредиту та відмовив у стягненні процентів та пені.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить (а. с. 16).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані (а. с. 13-63).

Згідно довідки банку відповідачу було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття 10 травня 2016 року з терміном дії 02/18); № НОМЕР_2 (дата відкриття 15 лютого 2018 року з терміном дії 11/21) (а. с. 10).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 03 серпня 2020 року становить 63 989 грн 95 коп. та складається з: 45 572 грн 47 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0 грн 00 коп. заборгованість за поточним тілом кредиту, 45 572 грн 47 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками, 0 грн 00 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 15949 грн 08 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 2468 грн 40 коп. нарахована пеня; 0 грн 00 коп. нараховано комісії (а. с. 5-9).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України та неустойки (пені), суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами та відповідальності за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої, але не повернутої суми кредитних коштів, яку суд визначив у сумі 12554 грн 00 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Зокрема, встановивши обставини того, що в Анкеті-заяві позичальника від 10 травня 2016 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки позивач не довів, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які послався банк як на підставу для задоволення позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, отримуючи 10 травня 2016 року платіжну картку, а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Таким чином, враховуючи, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 травня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Стосовно вимог банку щодо стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, виходячи з процентної ставки 84,0% річних, колегія суддів зазначає, що крім того, що Умови та правила надані позивачем не підписані відповідачем, пункт 2.1.1.2.12 Умов та правил долучених позивачем до позовної заяви, на який посилається позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення вказаних відсотків, не встановлює право банку нараховувати відповідні відсотки у заявленому розмірі.

Згідно ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З підстав стягнення трьох процентів річних за порушення виконання грошового зобов`язання позовні вимоги банком не заявлялися.

Відтак, позивач не довів свої вимоги в частині стягнення відсотків за ст. 625 ЦК України в заявленому розмірі та порядку нарахування.

Щодо доводів скаржника, що підлягає стягненню з відповідача заборгованість за тілом кредиту в заявленому банком розмірі 45572 грн 47 коп., а не в сумі 12 554 грн 00 коп., як обрахував суд першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

З розрахунку заборгованості, а саме з розрахунку за період з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2019 року вбачається, що банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, які погашав за рахунок тіла кредиту (колонка 4 розрахунку), тобто до складу заборгованості за тілом кредиту включалися відсотки, проте такий порядок нарахування з відповідачем в письмовому вигляді не погоджувався, а тому вірним є висновок суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають фактично отримані, але не повернуті кошти.

Суд при обрахуванні вказаної суми правильно врахував, що відповідач використав 66638 грн 34 коп. кредитних коштів (3-тя колонка розрахунку), а погасив 54084 грн 34 коп., з яких банк на погашення заборгованості по тілу кредиту спрямував 47 739 грн 82 коп., на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту 5941 грн 13 коп. , на погашення боргу по пені 300 грн та 103 грн 39 коп. на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту. Отже, різниця між отриманими, але не повернутими коштами складає 12554 грн (66638,34 грн 54084,34 грн).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 12554 грн. 00 коп.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без змін.

Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 09 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

О.Ю.Кононенко