Справа № 450/3961/18 Провадження № 2/450/281/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Блистів М.Р.,

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить усунути їх від права на спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її мати постійно проживала разом з нею та її донькою за адресою АДРЕСА_1 , за якою вони здійснювали догляд, та після смерті якої відкрилася спадщина.

Рішенням Пустомитівського районного суду від 26.11.2011р. в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_5 , за нею визнано право власності на згаданий житловий будинок, однак дане рішення постановою Апеляційного суду Львівської області від 15.03.2018 року скасовано.

З апеляційної скарги ОСОБА_4 від 23.11.2017р. їй стало відомо, що відповідачі 16.12.2010р. подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті своєї баби, а її матері ОСОБА_5 , однак вона вважає, що такі не мають права на спадкування та підлягають усуненню від такого права у відповідності до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки її мати була хворою (перебувала в безпорадному стані), страждала на стійкі психічні розлади та потребувала утримання, яке надавалось виключно нею та її донькою.

Ні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як внуки померлої, так і їх батько, а її брат та син померлої ОСОБА_6 , маючи змогу надавати допомогу ОСОБА_5 та знаючи про безпорадний стан своєї баби (матері), такої допомоги і утримання свідомо та умисно не надавали, не цікавились життям останньої.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року відкрито провадженняв порядку загального позовного провадження.

23.01.2019р. відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали відзив проти позову, в задоволенні якого просять відмовити за його безпідставністю, посилаючись на вимоги ст.ст. 1223-1224, 1261-1265, 1276 ЦК України.

Зазначають, що їх батько ОСОБА_6 був спадкоємцем першої черги на майно своєї матері ОСОБА_5 , який помер після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони не є спадкоємцями ОСОБА_5 за законом, на час її смерті у них не виникло право на спадкування майна останньої. Вони є спадкоємцями прав їх померлого батька ОСОБА_7 , в тому числі його спадкових прав на майно їхньої баби ОСОБА_5 , яке до них перейшло тільки після смерті батька, а саме з 01.12.2010р.

Стверджують, що їх спадкові права на майно ОСОБА_5 виникли не на праві спадкування за законом, визначеним Главою 86 ЦК , а на праві спадкової трансмісії, передбаченому ст.1276 ЦК України, яка входить у Главу 87 ЦК. Тому вони, як спадкоємці за правом спадкової трансмісії вчасто та у встановлений законом строк прийняли належну їх батькові частку у спадковому майні ОСОБА_5 , подавши відповідну заяву у нотаріальну контору, і з цих підстав вони не можуть бути усунуті від спадкування майна ОСОБА_5 .

Зазначають, що позивач у 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , як і вони, звернулася у нотаріальну контору з заявою про прийнятт спадщини, однак така, знаючи про їх звернення в нотаріальну контору, у 2012 році звернулася до суду про визнання за нею права власності на згадане спадкове майно, при тому приховала даний факт від суду. Тому вважають, що позивач пропустила строк звернення до суду, у зв`язку з чим просять застосувати позовну давність у даній справі.

В судових засіданнях 14 травня, 06 червня та 20 грудня 2019 року позивач ОСОБА_2 та її представники, якими в різний час були ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , наддали пояснення по суті позовних вимог, які повністю підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві.

Судові засідання, призначені на 18 липня, 23 вересня, 12 та 20 листопада 2019 р. не відбулися з причин неявки позивача чи його представника, які неодноразово подавали необгрунтовані заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд 23.09.2019 р. виніс попередження позивачу про зловживання процесуальними правами.

В судове засідання, призначене на 21.01.2020р. позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 не явилися, ОСОБА_2 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із її незадовільним станом здоров`я та бажанням особисто приймати участь в розгляді справи, із-за чого судове засідання не відбулося.

В судове засідання, призначене на 02.03.2020р. ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 знову не явилися, однак в цей же день-02.03.2020р. ОСОБА_2 подала через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на те, що має намір розірвати угоду з представником ОСОБА_9 , а також що продовжує хворіти.

Зазначене клопотання судом відхилено, оскільки позивач не наддала доказів на підтвердження зазначених в клопотанні обставин, та вбачається зловживання процесуальними правами зі сторонни позивача, з вини якої протягом тривалого розгляду справи судові засідання не відбулися 5 разів, а також необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа протии Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставини справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_1 заперечив проти позову з підстав, зазначених у відзиві. Крім того просить врахувати, що спадкодавець ОСОБА_5 на час смерті мала 80 років, булла пенсіонеркою та отримувала від держави матеріальну допомогу. Сама позивачка в судовому засіданні підтвердила, що її мати отримувала необхідну матеріальну допомогу та належне утримання, та не змогла пояснити, якої ще додаткової допомоги потребувала її мати, а також не довела факт перебування спадкодавця ОСОБА_5 в безпорадному стані. Тому відсутні правові підстави для застосування ст.1224 ЦК України, згідно якої для усунення від спадкування, має бути встановлена сукупність таких обставин, як: ухилення особи віднадання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця допомоги саме цієї особи.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 була зареєстрована та постійно проживали до дня смерті у будинку АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.5).

ОСОБА_5 являлась матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_3 ( т.1 а.с.99,115).

Як слідує з витребуваної судом інформації, ОСОБА_5 з 1960 р. по 2010 рік неодноразово перебувала на стаціонарному лікування в різних медичних установах з приводу психічного розладу, яка після проведених лікувань відпускалась додому з рекомендацією спостереження психіатра по місцю проживання. В тому числі ОСОБА_5 з 28.05.2010р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП ЛОР «Львівська обласна психіатрична лікарня «Заклад» з діагнозом атеросклеротична дименція, яка 21.06.2010 р. булла відпущена додому на прохання рідних.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 показали, що ОСОБА_5 мала психічне захворювання, могла піти з дому, а тому її інколи розшукували. В останні роки, приблизно 2-3 рази на рік ОСОБА_5 надавали необхідне лікування у лікарні, а за місцем проживання її доглядали донька ОСОБА_2 зі своєю донькою. Зокрема, такі возили ОСОБА_5 в лікарню, готували для неї їсти, піклувалися про здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 у віці 80 років померла у с.Годовиця Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( т.1 а.с.97).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 у віці 51 рік помер у с.Наварія Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ( т.1 а.с.110).

ОСОБА_6 являвся батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.с.99,111-115).

07.12.2010 року ОСОБА_14 звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим в цей же день була заведена спадкова справа №368/2010( т.1 а.с.94-97).

Відповідно до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Правона прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Оскільки ОСОБА_7 , спадкоємець першої черги за законом, помер після відкриття спадщини його матері ОСОБА_5 та не встиг її прийняти, 14.12.2010 року його сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до Пустомитівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом ( в порядку спадкової трансмісії), вякій також вказали, що крім них спадкоємцем майна померлої є також її донька ОСОБА_2 ( т.1 а.с.109).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 (т.1 а.с.6).

Рішенням Пустомитівського районного суду від 07.12.2018р. задоволено позов ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , та визнано за кожним з позивачів право власності на ј ідеальну частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 - право власності на Ѕ ідеальну частку даного будинку ( т.1 а.с.28-29).

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у постанові Пленуму Верховного Суду України№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року(пункт6), правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Згідно ст.266 СК України, повнолітні внуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення у відповідності до положень статті 1224 ЦК України, приходить до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено факт ухилення повнолітніх внуків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від надання допомоги їх бабі - спадкодавцю ОСОБА_5 та винної поведінки останніх (зокрема, можливості надавати матеріальну допомогу та відмови від надання такої), постійну потребу спадкодавця у допомозі саме внуків - відповідачів, що в силу статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

При тому судом враховано, і сторонами дані обставини не заперечуються, що відповідачі, яким на час смерті їх баби - спадкодавця, було відповідно, 24 та 20 років, проживали в іншому населеному пункті, ніж спадкодавець, та що повнолітня дочка спадкодавця (позивач ) надавала їй (своїй матері) належне утримання разом зі своєю донькою (внучкою спадкодавця).

Що стосується заяви про застосування строку давності, то з даного приводу слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 257,267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В той же час суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Судом не встановлено порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача, за захистом якого той звернувся до суду, тому відсутні підстави застосовувати наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача повністю, тому вимога про стягнення із відповідачів судового збору задоволенню не підлягає.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності. Встановлені судом обставини свідчать про те, що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.1224,1276 ЦК України, ст.ст.10,13,76-82,133,141,258-259, 263-265,273, 351-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Судові витрати у виді судового збору, понесені позивачем, покласти на позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повне рішення складено 12.03.2020 р.

СуддяМ. О. Кіпчарський