ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4123/20 Головуючий суддя І інстанції Гаврилюк С. М.
Провадження № 22-ц/818/6060/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших видів кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: -Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалуЖовтневого районного суду м.Харкова від 05 листопада 2020 року, постановлену у складі головуючого судді Гаврилюк С.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання бездіяльності та спростування недостовірної інформації,

встановив:

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою, і після уточнення 24.09.2020 року просив суд про визнання незаконною бездіяльності та спростування недостовірної інформації.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2020 вказану цивільну справу з врахуванням поданої позивачем уточненої позовної заяви, передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича під час примусового виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501 ; визнання бездіяльності керівника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при перевірці виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, в порядку передбаченого ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільно процесуального кодексу України.

Матеріали цивільної справи № 642/4123/20 за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про спростування недостовірної інформації направити за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати.

Вказав, що за матеріалами справи це вже буде третій суд, якому передано його справу до розгляду до Київського районного суду. Виконавчі листи були видані Ленінським районним судом м.Харкова та ухвала від 30 вересня 2020 року була постановлена без врахування його права на звернення до суду, який видав виконавчий документ, що передбачено ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Лисаков Є.С. просить відмовити у задоволенні скарги.

На обґрунтування вказав, що позивач мав би звертатися до суду не з позовною заявою а зі скаргою у порядку статті 447 ЦПК України. Вважає, що позивач навмисно звертається до суду з позовною заявою, оскільки відповідно ч.1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Позивачу достеменно відомо про винесені постанови №50624401, №50624501, №50624578 про повернення виконавчого документа стягувану на підставі ч.1 п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ще з липня 2018 року, що свідчить про повний пропуск звернення до суду.

Зазначає, що виконавчі провадження щодо виконання виконавчих листів виданих 21.01.2016 на підставі рішення Ленінського районного суду по справі № 642/5691/15-ц щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 перебували у провадженні головного державного виконавця Лисакова Є.С. в період з 24.03.2 16 по 01.12.2017 року. 28.11.2019 вищезазначені виконавчі документи були повторно пред`явлені стягувачем до виконання, за якими винесені постанови про відкриття виконавчого провадження №60747940, №60748005, №60748084, які в подальшому були об`єднані в зведене виконавче провадження №61332704.

Станом на 12.10.2020 здійснюються заходи примусового виконання рішень відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження. Позивач звертаючись, до суду з позовною заявою має на меті не захист своїх прав які не були порушені, а лише надію безпідставно отримати від держави кошти у вигляді начебто спричиненої йому матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності усіх учасників судового засідання, належним чином повідомлених про розгляд справи, що з урахуванням принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно положень ст. 372 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала суду у повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить - визнати бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича під час здійснення ним виконавчих проваджень №50624402, №50624578, №50624501; визнати бездіяльність, халатність, безконтрольність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при перевірці, виконанні вищевказаних виконавчих проваджень; стягнути з Державного бюджету України на його користь за заподіяну шкоду державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_3 матеріальної шкоди 155849,40 грн. та моральної шкоди 155849,40 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2020 року вказану заяву було залишено без руху та запропоновано заявнику в передбачений Законом строк усунути недоліки, оскільки вона подана із недодержанням вимог п.п.3,4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Позивачу були роз`яснені відомості стосовно можливості розгляду цієї справи в зазначеному суді, лише в порядку ст.447 ЦПК України, що знайшло своє відображення в ухвалі про залишення позову без руху.

Проте, заявник по новому сформулював свої вимоги як уточнені, саме в позовній заяві.

24 вересня 2020 року на адресу суду надійшла уточнена заява, в якій позивач уточнив вимоги та адресує їх відповідачам у справі, зокрема, Головному державному виконавцю Міжрайонного відділу державної виконавчої служби у Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 вказану цивільну справу з врахуванням поданої позивачем уточненої позовної заяви передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, місцезнаходження відповідача державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича за адресою: 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 58, що є територією Новобаварського району м. Харкова та за територіальною підсудністю відноситься до Жовтневого районного суду м. Харкова

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, до якого вона надіслана.

З урахуванням уточненої позовної заяви від 24.09.2020 вбачається, що позивач просив визнати бездіяльність головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича під час примусового виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501; визнати бездіяльність, безконтрольність керівника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та посадових осіб Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при перевірці виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501.

Також ОСОБА_1 заявлено вимогу про спростування недостовірної інформації наданої у відповіді від 17.09.2020 Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) стосовно не оскарження сторонами виконавчого провадження постанов ВП № 50624401, ВП № 50624578, ВП № 50624501 про повернення виконавчих листів .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2020 вказану цивільну справу з урахуванням поданої позивачем уточненої позовної заяви, передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 05 листопада 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича під час примусового виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501; визнання бездіяльності керівника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при перевірці виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, в порядку передбаченого ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільно процесуального кодексу України.

Матеріали цивільної справи № 642/4123/20 за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про спростування недостовірної інформації направити за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 383 ЦПК (в нинішній редакції ст. 447 ЦПК України), частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження (ч. 1, 2 ст. 19, ч. 1 ст. 74 Закону в чинній редакції) право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Згідно до п. 28 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст.1173,1174 ЦК Україниі враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

ОСОБА_1 судом було роз`яснено ще у ухвалі суду від 18.08.2020 року про залишення його позовної заяви без руху та виправлення недоліків поданої позовної заяви, а також, що в частині визнання бездіяльності державного виконавця, йому необхідно звертатися із скаргою на рішення, дії та бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, в порядку передбаченого ст.447 ЦПК України.

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, у якій просив суд:

1)визнати бездіяльність головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича під час примусового виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501;

2)визнати бездіяльність керівника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при перевірці виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501;

3)визнати недостовірною інформацію надану у відповіді від 17.09.2020 року Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) стосовно не оскарження сторонами виконавчого провадження постанов ВП №50624401, № 50624578, № 50624501 про повернення виконавчих листів та зобов`язати Східне Міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) спростувати її в 10-денний термін після рішення суду, яке набрало законної сили.

Відмовляючи ОСОБА_1 у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича під час примусового виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501 ; визнання бездіяльності керівника Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при перевірці виконання виконавчих проваджень: № 50624401, № 50624578, № 50624501, що нормами ЦПК України чи іншими законами України - не передбачено, оскільки вказані вимоги не розглядаються в позовному провадженні.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про спростування недостовірної інформації відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України відповідач знаходиться в межах територіальної підсудності Київського районного суду м. Харкова, оскільки - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться за адресою: 61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого,16 та відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Харкова, вул. Ярослава Мудрого,16 знаходиться на території Київського району м. Харкова, що відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Київського районного суду м. Харкова. Суд при зміні територіальної підсудності розгляду справи також послався на п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України згідно якої суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2946цс16 учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи; така скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином доводи апеляційної скарги не доведені і тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.259, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуЖовтневого районного суду м.Харкова від 05 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового засідання 24 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.