справа № 489/3358/20
провадження №2-с/489/68/20
УХВАЛА

про скасування судового наказу

17 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі № 489/3358/20 (провадження № 2-н/489/596/20) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю УК «Південь-М» про стягнення з ОСОБА_1 боргу з управління багатоквартирним будинком

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу.

Заяву мотивує тим, що 02.09.2020 Ленінським районним судом міста Миколаєва у складі головуючого судді Кокорєва В.В. було винесено судовий наказ по справі № 489/3358/20 (провадження № 2-н/489/596/20) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю УК «Південь-М» про стягнення з ОСОБА_1 боргу з управління багатоквартирним будинком.

З судовим наказом боржник категорично не згодна з тих підстав, що борг стягнуто за період з 01.12.2019 по 25.05.2020, тоді як договір про надання послуг нею було укладено з управляючою компанією 03.03.2020 та стягувач не надав перелік послуг, які він виконав.

Боржник дізналася про існування судового наказу після накладення арешту на її рахунки, а копію судового наказу отримала в приміщенні суду 01.12.2020.

Тому просить суду скасувати судовий наказ про стягнення з неї боргу та стягнути з заявника суму сплаченого судового збору.

Дослідивши заяву, додані до неї документи та справу № 2-н/489/596/20) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю УК «Південь-М» про стягнення з ОСОБА_1 боргу з надання послуг щодо управління багатоквартирним будинком, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, 02.09.2020 Ленінським районним судом міста Миколаєва було винесено судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу з надання послуг щодо управління багатоквартирним будинком період з 01.12.2019 по 25.05.2020.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання послуг з управління будинком від 03.03.2020, підписання якого боржник не заперечує, при цьому стверджує, що борг з неї стягнуто за період коли між нею та постачальною компанією були відсутні договірні відносини.

Відповідно до частин першої, другої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу має містити, зокрема, зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Судовий наказ було видано 02.09.2020, при цьому боржник повідомляє, що отримала його копію 01.12.2020 в приміщенні суду (інформація в матеріалах справи відсутня), у в матеріалах справи містяться конверти з копією судового наказу, що були направлені боржнику, але не за місцем її реєстрації, а за місцем знаходження майна.

Тобто, у суду є всі підстави вважати, що заяву про скасування судового наказу подано в межах строку, встановленого законодавством.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», судовий наказ видається лише за умови безспірності вимог.

Враховуючи, що за судовим наказом стягнуто борг з яким ОСОБА_1 не згодна, що свідчить відсутність безспірності вимоги стягувача, що підтвердила доданими до заяви доказами, суд приходить до висновку про наявність спору, що є підставою для скасування судового наказу.

Щодо відшкодування судового збору, сплаченого при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу, то при вирішенні такого клопотання заявника суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 164 КПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Наведена норма закону стосується судового збору сплаченого стягувачем під час звернення з заявою про видачу судового наказу.

З аналізу розділу ІІ ЦПК України, яким урегульована процедура здійснення наказного провадження, вбачається, що стягнення судового збору зі стягувача, який був сплачений боржником за подання заяви про скасування судового наказу, не передбачено.

Аналогічні висновки можна зробити виходячи з аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та глави 8 розділу І ЦПК України.

За такого, оскільки законодавством не передбачено механізму стягнення з стягувача на користь боржника сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу, клопотання боржника в частині відшкодування судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 170, 171 ЦПК України,

ухвалив:

Судовий наказ по справі 489/3358/20 (провадження № 2-н/489/596/20) за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю УК «Південь-М» про стягнення з ОСОБА_1 боргу з управління багатоквартирним будинком скасувати.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю УК «Південь-М» судового збору відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю УК «Південь-М» право на звернення із тими самими вимогами до суду в позовному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена боржником в установленому процесуальним законом порядку та строки лише в частині відмови у відшкодування судового збору. У іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 17.12.2020.

Суддя: І.В. Коваленко