ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/4789/20
Провадження № 22-ц/4820/1878/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянта Беребелюха Б.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами за період з березня 2016 року по січень 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.12.2014 року у справі №686/26011/14-ц з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2014 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку державного виконавця станом на 01.01.2020 року за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12933,40 грн. Оскільки заборгованість за аліментами утворилась в зв`язку з наявністю у нього тяжких захворювань, що призвели до хірургічного втручання, на оплату яких він поніс значні витрати, тому просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами за весь період лікування.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом не враховано, що до утворення заборгованості зі сплати аліментів він переніс декілька операцій на серці, що свідчить про його важкий стан здоров`я. Судом не враховано, що в періоди з 10.05.2018 року по 21.05.2018 року, з 12.11.2019 року по 22.11.2019 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Хмельницькому обласному кардіологічному диспансері, що також об`єктивно перешкоджало сплачувати аліменти на дитину у встановленому законом розмірі. На думку апелянта суд першої інстанції розглянув справу поверхнево та не об`єктивно, відтак ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказала, що квитанції додані позивачем не мають назв препаратів, що були придбані, частина ліків не вказана лікарями згідно проведеного лікування, частина квитанцій написані іноземною мовою, у зв`язку з чим неможливо встановити належність квитанцій позивачу. Вона не заперечує наявність у позивача другої групи інвалідності, проте вказане не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів на утримання дочки. Апелянтом не надано доказів регулярності здійснення витрат на своє лікування, його доходів та витрат.

В суді представник апелянт підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2014 року у справі № 686/26011/14-ц стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.12.2014 року і до повноліття дитини.

З даних, які містяться у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №46326609, наданому головним державним виконавцем Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Магою А.В. на виконання виконавчого листа №686/26011/14-ц станом на 01.01.2020 року, починаючи з 01.03.2016 року у позивача існує заборгованість у розмірі 12933,40 грн. (а.с. 8).

Як вбачається зі змісту виписок КНП «Хмельницький обласний серцево-судинний центр», Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру, виписних епікризів кардіохірургічного відділення Хмельницької обласної лікарні, Ярмолинецької центральної районної лікарні, в листопаді 2015 року, грудні 2017 року, травні 2018 року, листопаді 2019 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 13-29).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем з 10.09.2019 року, основний КВЕД 68.32 управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту. Також, позивач є співзасновником ПП «ТЗК-ЕКСПЕРТ» діяльність якого не припинена (а.с. 12, 64-67).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з відсутності доказів на підтвердження тяжкості захворювання позивача та його фінансової спроможності сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Висновок суду є необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Обґрунтовуючи підстави позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що у зв`язку з тяжкою хворобою, яка призвела до численних операційних втручань та необхідністю понесення витрат на лікування він був позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у визначеному судом розмірі.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 , у зв`язку з інфарктом, хворобою серця та кровоносних судин переніс декілька операцій на судинах (а.с. 26, 27, 36).

Згідно програми реабілітації МСЕК №72 від 03.02.2015 року ОСОБА_2 протипоказана важка психоемоційна праця та праця у нічний час (а.с. 29).

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації №68 МСЕК від 29.01.2019 року, ОСОБА_2 протипоказана фізична праця до 01.02.2020 року, в той час як робота та інші навантаження в тому числі психоемоційні не протипоказані. Доступний вид професії за основною спеціальністю ( а.с. 14).

Як вбачається зі змісту копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 07.03.2019 року ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням строком до 31.01.2022 року (а.с. 16).

В Інструкції про встановлення груп інвалідності та Положенні про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що підставою для встановлення ІІ групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини (при збереженій здатності до самообслуговування) та не викликають потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді чи допомозі. Інваліди ІІ групи можуть виконувати не протипоказані види роботи, у тому числі й висококваліфікованої, у будь-яких установах і на підприємствах різних форм власності, де адміністрація забезпечує спеціальні умови (наприклад, ненормований робочий день, невеликий обсяг роботи, необхідні перерви в роботі, режим харчування, окремі приміщення і таке ін.).

Аналізуючи наведені вище докази колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача тяжкої хвороби, що, в тому числі, підтверджується встановленням йому після третьої групи інвалідності другої групи інвалідності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що якщо стан здоров`я особи з інвалідністю не перешкоджає виконанню професійних обов`язків, не загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, обмежень у його працевлаштуванні немає. При цьому зберігаються пільги, передбачені для даної категорії громадян.

Отже, за своїм станом здоров`я ОСОБА_2 мав можливість працювати та отримувати дохід, у зв`язку з чим відсутні підстави для звільнення його в цілому від заборгованості по аліментам.

Разом з тим, аналіз статті 197 СК України дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Вбачається, що ОСОБА_2 в період з 10.11.2015 року по 13.11.2015 року (а.с. 26), 26.11.2015 року по 30.11.2015 року (а.с. 27), 06.12.2017 року по 14.12.2017 року (а.с. 21), 10.05.2018 року по 21.05.2018 року (а.с. 17), 12.11.2019 року по 22.11.2019 року (а.с. 13), в сукупності перебував 36 (4+5+9+12+11) днів на стаціонарному лікуванні, що об`єктивно позбавляло його можливості отримувати дохід та сплачувати з нього відповідно аліменти.

Ця обставина має істотне значення і враховується колегією суддів, як підстава для звільнення ОСОБА_2 від заборгованості за аліментами за відповідні періоди.

Так, на лікуванні в листопаді 2015 року (з 10 по 13 та з 26 по 30) позивач знаходився 9 днів, відтак, виходячи з розміру аліментів, які підлягали стягненню у цей місяць в сумі 965,25 грн. та заборгованості позивача по аліментам, яка згідно розрахунку державного виконавця проведеного станом на 28.01.2020 року склала 281,44 грн. (а.с. 8), ОСОБА_2 слід звільнити від сплати заборгованості за вказаний місяць, оскільки сума заборгованості від сплати якої підлягає звільненню ОСОБА_2 складає 289,58 грн. (965,25/30*9), що є більше ніж йому залишилось до сплати у вказаному місяці з урахуванням кількості днів, за які платник аліментів не повинен сплачувати у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні.

В грудні 2017 року (з 06 по 14) позивач перебував на лікуванні 9 днів, відтак, виходячи з суми яка підлягала стягненню у цей місяць в розмірі 930 грн. та заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, яка склала 372 грн. (а.с. 8 на звороті), платника аліментів слід звільнити від сплати заборгованості за аліментами на суму 270 грн. (930/31*9) Таким чином, заборгованість за вказаний місяць з урахуванням розрахунку державного виконавця, проведеного станом на 28.01.2020 року складатиме 102 грн. (372 - 270).

В травні 2018 року (з 10 по 21) позивач знаходився на лікуванні 12 днів, відтак, виходячи з суми, яка підлягала стягненню у цей місяць в розмірі 930 грн. та заборгованості позивача по аліментам, яка склала 372 грн. (а.с. 8 на звороті), ОСОБА_2 необхідно звільнити від сплати заборгованості за аліментами на суму 360 грн. (930/31*12). Таким чином, заборгованість за вказаний місяць згідно розрахунку державного виконавця проведеного станом на 28.01.2020 року складатиме 12 грн. (372-360).

В листопаді 2019 року (з 12 по 22) позивач знаходився на лікуванні 11 днів, відтак, виходячи із суми яка підлягала стягненню у цей місяць в розмірі 1059 грн. та заборгованості позивача по аліментам, яка склала 473,60 грн. (а.с. 8 на звороті), ОСОБА_2 підлягає звільненню від сплати заборгованості за аліментами на суму 388,30 грн. (1059/30*11). Заборгованість за вказаний місяць з урахуванням розрахунку державного виконавця проведеного станом на 28.01.2020 року складатиме 85,30 грн. (473,60-388,30).

Таким чином, сума заборгованості, від сплати якої підлягає звільненню ОСОБА_2 за період з грудня 2017 року по листопад 2019 року складатиме 1018,30 грн. (270+360+388,30), в той час як за листопад 2015 року платник аліментів підлягає звільненню від сплати заборгованості повністю.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи судом першої інстанції, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам за період знаходження його на стаціонарному лікуванні з листопада 2015 року по листопад 2019 року.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні №46326609 за виконавчим листом №686/26011/14-ц, виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2015 року - повністю, за період з грудня 2017 року по листопад 2019 року включно в сумі 1018,30 грн. (з 06 по 14 грудня 2017 року - 270 грн., за 10 по 21 травня 2018 року 360 грн., з 12 по 22 листопада 2019 року 388,30 грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2020 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова