Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 жовтня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центр надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за вищевказаною адресою.

Позивач зазначив, що він разом з іншими родичами згідно з ордером Міністерства оборони СРСР від 31.01.1986 року № /01, є наймачами квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час, разом з ними в квартирі зареєстрований ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що відповідач ніколи не проживав у зазначеній квартирі, його особисті речі у квартирі відсутні, на нього нараховуються комунальні послуги, але він їх не сплачує, а зі слів батька відповідача, він разом з матір`ю у 2017 році виїхав до Сполучених Штатів Америки на постійне місце проживання, після чого відсутні жодні відомості про нього.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві зняти останнього з реєстраційного обліку.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі і просить його задовольнити, просить прийняти відповідне рішення.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача.

Представник Центру надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, справу просив розглядати без його участі.

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

У зв`язку з тим, що повістка, адресована ОСОБА_2 була багаторазово повернута поштовим відділенням у зв`язку з тим, що адресат відсутній за місцем проживання, в силу норм ст. 128 ЦПК України ОСОБА_2 є таким, який належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання.

Треті особи також регулярно отримували повістки, причини неявки до суду не повідомили, проти визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку заперечень до суду не надавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 12.10.2020 року прийняв ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до ордера Міністерства оборони СРСР від 31.01.1986 року № /01, ОСОБА_1 є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , разом з іншими родичами (а.с. 5).

Зареєстрованим місцем проживання відповідача є вищевказана квартира (а.с. 9).

Обґрунтовуючи позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, позивач посилалася на те, що відповідач ніколи не проживав у зазначеній квартирі, його особисті речі у квартирі відсутні, на нього нараховуються комунальні послуги, але він їх не сплачує, а зі слів батька відповідача, він разом з матір`ю у 2017 році виїхав до Сполучених Штатів Америки на постійне місце проживання, після чого відсутні жодні відомості про нього.

Оскільки відповідач ніколи не проживав за цією адресою і витрати на утримання квартири не несе, просив визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою.

Треті особи, які є родичами позивача і відповідача жодних заперечень щодо зазначених обставин не висловили.

Також позивачем зазначено, що відповідні обставини можуть підтвердити свідки, які є сусідами, а саме: ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Ураховуючи те, що відповідач у будинку зареєстрований, однак не проживає понад один рік, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з основною вимогою про позбавлення права користування квартирою позивач також просив зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник (наймач) має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України), як різновид речових прав на чуже майно (пункт 1 частини першої статті 395 ЦК України).

Відповідні правові висновки також викладені в судовому рішенні Верховного Суду по справі № 336/1773/17.

Отже, на підставі статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у зв`язку з позбавленням права користування житловим приміщенням, ОСОБА_2 підлягає зняттю з реєстрації місця проживання.

Так як позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 76-80, 141, 209, 223, 229, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центр надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання особи такою, що позбавлена права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Подільської районної державної адміністрації в м. Києві зняти з реєстраційного обліку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко