ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7876/19
провадження № 2/753/3572/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Сирбул О.Ф.

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

представника відповідача Мостовенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРІКС КОМФОРТ ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 10 311,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» є управителем та виконавцем послуг з утримання та обслуговування території та інженерних споруд, забезпечення охорони, вентиляції, пожежної сигналізації, димовідведення в підземному автопаркінгу, що розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 паркінгу, а, одночасно і споживачем послуг, що надаються позивачем всім власникам машиномісць паркінгу. На даний час відповідач відмовляється від підписання договору про надання послуг з утримання та обслуговування автопаркінгу та не виконує свої зобов`язання по оплаті за фактично отримані (спожиті) послуги, а, навпаки, продовжує ними користуватися безоплатно. У зв`язку з цим, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем по оплаті за отримані послуги. Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості за отримані послуги становить 10 311,34 грн.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Представник позивача в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, позовних вимог не низнав, заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.06.2004 року між Службою безпеки України та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» укладено договір про інвестування у будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (корпус 2) та автопаркінгом на АДРЕСА_2 (а.с. 6-12, т. 1).

Відповідно до розпорядження голови Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 29.12.2006 року № 1571 новозбудованому будинку (корпус 2) з паркінгом на 243 машиномісця надано поштову адресу - Харківське шосе, 152 (а.с. 15, т. 1).

Між ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та ТОВ «Вітрікс Комфорт» 24.10.2007 року укладено договір № 24/10/07-152П про обслуговування та передання підземного паркінгу, відповідно до умов якого ТОВ «Вітрікс Комфорт» прийняв на баланс підземний автопаркінг, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 152 в управління та обслуговування для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих якостей та для забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів окремих машиномісць і нежитлових приміщень в отриманні послуг по утриманню, обслуговуванню, експлуатації, ремонту та охорони паркінгу (а.с. 21-23, т. 1).

Також, 01.03.2011 року між ТОВ «Вітрікс Комфорт» та ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» було складено Акт приймання-передачі автопаркінгу з балансу на баланс, згідно з яким позивач ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» прийняв на баланс автопаркінг, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до переліку активів, зазначених в акті (а.с. 24-25).

ОСОБА_1 є власником машиномісця « НОМЕР_1 » в автопаркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 20.11.2008 року № 2058-С/НП (а.с. 28, т.1).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість по машиномісцю № НОМЕР_1 за січень 2016 року - лютий 2019 року становить 10311,34 грн. (а.с. 29-37, т.1).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач вказує на те, що він є утримувачем та виконавцем послуг з утримання та обслуговування території та інженерних споруд, забезпечення охорони, вентиляції, пожежної сигналізації, димовідведення в підземному автопаркінгу та надає ці послуги ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час укладення спірного договору) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право: 1) здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; 2) визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; 3) укладати договори на надання житлово-комунальних послуг; 4) приймати рішення щодо використання коштів на виконання капітального та поточного ремонтів; 5) здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом; 6) звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі (частина перша цієї статті).

Цей перелік правомочностей балансоутримувача є виключним. При цьому частиною другої статті 24 цього Закону визначено, що балансоутримувач зобов`язаний, серед іншого, утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками).

Управитель не може без згоди власників передавати майно зі свого балансу на баланс іншої особи (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 910/2315/18).

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 , серед іншого, посилається на те, що позивачем не надано доказів щодо правомірності перебування на його балансі автопаркінгу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 24.10.2007 року між ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та ТОВ «Вітрікс Комфорт» укладено договір про обслуговування та передання підземного паркінгу, відповідно до умов якого ТОВ «Вітрікс Комфорт» прийняв на баланс підземний автопаркінг, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 152 в управління та обслуговування.

Натомість, суду не надано належних доказів, які свідчать про наявність законодавчо визначених підстав для переходу на баланс від ТОВ «Вітрікс Комфорт» до ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД» автопаркінгу за вказаною адресою.

Разом з тим, установчими зборами ОСББ №152 по вул. Харківське шосе у м.Києві від 19.02.2011 року було створено ОСББ "Атлант-152" та вирішено взяти на баланс ОСББ "Атлант-152" житловий комплекс по АДРЕСА_1 , включаючи і підземний паркінг, що підтверджується протоколом №1 установчих зборів ОСББ №152 (квартири АДРЕСА_3 ОСББ "Атлант-152" від 19.02.2011 року.

Наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі автопаркінгу з балансу на баланс від 01.03.2011 року, підписаний уповноваженими особами ТОВ «Вітрікс Комфорт» та ТОВ «Вітрікс Комфорт ЛТД», не є правочином, а отже не породжує набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а, відтак, не створює відповідних зобов`язань, та не свідчить про те, що власники надали свою згоду на зміну балансоутримувача майна.

Отже, позивачем не доведено його право на утримання та обслуговування автопаркінгу, а, відтак, і право вимагати від відповідача сплати будь-яких коштів.

Крім того, ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній договір про надання послуг з утримання та обслуговування території та інженерних споруд, забезпечення охорони, вентиляції, пожежної сигналізації, димовідведення в підземному автопаркінгу. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов щодо надання зазначених послуг.

Позивач вказує на те, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від обов`язку їх сплачувати.

У той же час, відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Послуга, заборгованість за надання якої просить стягнути позивач, не входить до переліку житлово-комунальних послуг, а, відтак, для її надання виконавцем та оплати такої послуги замовником необхідним є укладення відповідного договору.

Надані позивачем суду договори, укладені між ним та юридичними особами (виконавцями послуг), платіжні доручення, прейскуранти вартості експлуатаційних та житлово-комунальних послуг, не підтверджують наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин, а також те, що відповідачу, не дивлячись на відсутність договору, фактично надавалися послуги, однак, вона їх не оплатила. Платіжні доручення підтверджують лише оплату позивачем послуг, які повинні надаватися автопаркінгу обслуговуючими організаціями за укладеними між останніми та позивачем договорами.

У той же час, здійснення оплати позивачем за послуги, які повинні надаватись організаціями, з якими позивач, всупереч волі відповідача, уклав відповідні договори ніяким чином не свідчить про факт надання будь-яких послуг відповідачу.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджено певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРІКС КОМФОРТ ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: