Справа № 137/1470/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судового засідання Голоти О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

02.11.2020 р. до Літинського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, в якому зазначає, що з 26 травня 2016 року по 12 березня вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Могилів-Поліьського районного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року шлюб було розірвано.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утимання сина ОСОБА_3 .

Позов мотивує тим, що з моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає.

Зазначає, що 21 липня 2020 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , який наразі перебуває у Чеській Республіці у м. Колін, де має постійне місце роботи, житло, вид на проживання.

Вказує, що вона має намір відвідати чоловіка у Чеській Республіці і планує взяти з собою дитину, оскільки син досить маленький, між ними міцний зв`язок і крім неї він ні з ким не буде.

Також, вважає, що виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню його світогляду та добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Для дитини буде корисно та цікаво побачити іншу країну та її традиції, покращити духовний та моральний стан.

Зазначає, що вона зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон, проте позитивної відповіді від нього не отримала. Також в письмовому порядку зверталася до нього і її представник, однак відповіді також не надійшло. В телефонній розмові відповідач погодився надати дозвіл, за умови якщо вона відмовиться від аліментів.

Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить надати її дозвіл на виїзд сина за кордон без згоди батька ОСОБА_2 ..

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. ЇЇ представник - адвокат Тетева-Родюк І.О. надала до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у відсутність позивача та її представника. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився хоча про місце, дату та час судового засідання був повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлено. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав.

Із досліджених в судовому засіданні доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9) його батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року (а.с.10-11) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до винесеного Літинським районним судом Вінницької області 13.03.2019 р. судового наказу (а.с.12) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Відповідно до копії довідки Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 02 жовтня 2020 року за №1061 (а.с.13) до складу сім`ї ОСОБА_1 входить син ОСОБА_3 .

Із запиту адвоката І.О. Тетева-Родюк від 20.09.2017 р. (а.с.14) та від 30.09.2020 року (а.с.9) встановлено, що остання зверталася до ОСОБА_2 з метою надання згоди на оформлення документів, необхідних для виїзду ОСОБА_3 за кордон. Факт отримання відповідачем даних листів підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.18) та розшифровкою відстежень Нової пошти (а.с.20).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.21) ОСОБА_5 21 липня 2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 .

Також в судовому засіданні досліджено наданий належним чином перекладений трудовий договір укладений з ОСОБА_6 (а.с.24-25), де зазначено що трудові відносини встановлені на визначений строк, тобто до 07.06.2021 р., Договір оренди житла (а.с.29-31), де термін оренди житла продовжено до 30.06.2021 р., вид на проживання (а.с.33), де зазначено, що він дійсний 07.06.2021 р. та фотографії на яких зображений стан орендованої ОСОБА_4 квартири (а.с.34-36). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

На підставі ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну», за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Також законодавством не встановлено обмежень щодо в"їзду громадян України на територію України.

Разом з тим, дозвіл на тимчасові виїзди за кордон з дати набрання рішення законної сили у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18), в якому Велика Палата відступила від правового висновку, згідно з яким пріоритетними в цій категорії справ є дотримання принципу рівності прав батьків щодо дитини. У вищевказаній постанові зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторони позивача, судом встановлено що у позивачки ОСОБА_1 існують складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон.

Також суд бере до уваги той факт, що Договір оренди житла, який укладений ОСОБА_4 продовжено до 30.06.2021, трудові відносини встановлені до 07.06.2021 р., вид на проживання дійсний до 07.06.2021 р., а тому суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог щодо терміну перебування неповнолітнього ОСОБА_3 у Республіці Угорщина, Польщі, Чеської Республіки, а саме на період з дня набрання рішенням законної сили та до 30.06.2021 року.

Також вважає за необхідне надати позивачу дозвіл на виїзд та оформлення документів на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі матері за межі України, а саме до Республіки Угорщини, Польщі, Чеської Республіки без дозволу (згоди) і супроводу батька - ОСОБА_2 , на період з дня набрання рішенням законної сили та до 30.06.2021 року.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 313 ЦК України, ст. 141, 150, 155, 157 СК України, ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 273,354ЦПК України, суд,-

В И РІ Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон, а саме до Республіки Угорщина, Польщі, Чеської Республіки (зокрема з місцем перебування у АДРЕСА_1 ) на період з дня набрання рішенням законної сили по 30 червня 2021 року у супроводі матері ОСОБА_1 , яка забезпечить повернення дитини в Україну без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , дозвіл на оформлення всіх необхідних документів без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , які потрібні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виїзду та перебування за кордоном, а саме у Республіці Угорщина, Польщі, Чеської Республіці у період з дня набрання рішенням законної сили по 30 червня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Копію заочного рішення протягом 2 діб направити відповідачеві та роз`яснити, що заяву про перегляд заочного рішення відповідач може надіслати до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.