БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/790/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення кожного з дітей повноліття, та на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення доньки ОСОБА_3 трирічного віку, посилаючись на те, що від укладеного 14.11.2014р. шлюбу, який на даний час не розірвано, в них є спільні малолітні син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на даний час подружжя проживає окремо, перебувають в процесі розлучення, діти залишились проживати з нею та перебувають на її утриманні, а відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей, хоча спроможний надавати таку допомогу, офіційно працює.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала й просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що отримує державну соціальну допомогу в сумі 860 грн. на місяць, інших джерел доходу не має. Відповідач проживає окремо, добровільно виділяти кошти на придбання дітям одягу, продуктів харчування, ліків відмовляється, хоча має для цього можливість; інтересами сім`ї не цікавиться.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з «Конвенцією про права дитини» та «Декларацією прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Зокрема, статті 3, 27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ч. 1 ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 6 ст. 12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України).

При визначенні розміру аліментів судом враховується рівність прав та обов`язків батьків щодо дітей, у відповідності до ст. 141 СК України.

Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім того, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач, шлюб між якими на даний час не розірвано, є батьками двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з матір`ю, що не заперечується сторонами.

Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу в розмірі 860 грн. щомісяця.

Відповідач є працездатною особою, однак матеріально дітей та дружину не утримує.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який держава постійно підвищує насамперед з метою найкращого та гармонійного забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я.

Тому, за таких обставин справи, та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача задовольнити повністю й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення доньки ОСОБА_3 трирічного віку.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84, 183, ч.1 ст.191 СК України, ст.8, ч.ч.1, 6 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2020 року й до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року й до досягнення дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення оголошено 17 грудня 2020 року.

Суддя Ріхтер В.В.