ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Чернівці

справа № 725/4719/20

провадження №22-ц/822/965/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Іщенка І.В.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням з роботи.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2020 року у відкритті провадження по справі відмовлено.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що спір є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 на вказану ухвалу подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею заявлена вимога лише про відшкодування моральної шкоди. Водночас, інших вимог про вирішення між сторонами публічно-правового спору, крім вирішених Чернівецьким окружним адміністративним судом у рішенні від 20 липня 2020 року, до адміністративного суду, нею не заявлялось, а отже, спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а стосується захисту його приватного інтересу, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просило апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Визначальним критерієм здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, а визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.

Порівняльний аналіз змісту ст.19 ЦПК України та ст.19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За правилом пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Проте, відповідно до частини п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, цей спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом спору є виключно відшкодування моральної шкоди, завданої протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 , що встановлено іншим судовим рішенням, ухваленим у порядку адміністративного судочинства, у справі про скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та припинення державної служби, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (справа №824/93/20-а).

У даній справі, позивачка пред`явила вимогу про відшкодування моральної шкоди окремо від вимоги про скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення та припинення державної служби, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, тому розгляд цієї справи слід проводити у порядку цивільного судочинства.

Позивачка на власний розсуд використала свої процесуальні права щодо визначення виду судочинства, у порядку якого заявити вимогу про відшкодування моральної шкоди: або одночасно з позовом з приводу вирішення публічно-правового спору, або пред`явивши окремий позов про відшкодування моральної шкоди у порядку цивільного судочинства. Це належить до його власних повноважень та не підлягає обмеженню судом.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що цей спір належить до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2020 року постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 жовтня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 грудня 2020 року.

Головуючий Н.К.Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк