КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого (судді - доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши у порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені, відшкодування моральної шкоди.

Просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на свою користь страхове відшкодування, що становлять витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в розмірі 51 729 грн 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 362 грн. 11 коп., три відсотки річних у розмірі 446 грн 43 коп., пеню у розмірі 5 129 грн. 03 коп., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. та судові витрати.

У мотивування вимог посилався на те, що 15 лютого 2018 року о 18 год 40 хв. на узбіччі 93 кілометра а/д Київ-Чоп в напрямку м. Києва його автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , стояв з увімкненою світловою аварійною сигналізацією, у той час як автомобіль Volvo FH-13, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , проїжджаючи повз, здійснив наїзд на ліву частину припаркованого автомобіля Volkswagen Transporter.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) з відповідною схемою ДТП, інформацією про учасників пригоди, обставина ДТП і пошкодження транспортних засобів.

ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АМ за №1699803 від 01.10.2017 року.

16 лютого 2018 року він звернувся до відповідача з повідомленнями про ДТП та настання випадку, а також заявою про виплату страхового відшкодування.

25 лютого 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» було складено Акт огляду транспортного засобу та встановлені відповідні пошкодження автомобіля Volkswagen Transporter.

Листом від 16 травня 2018 року № 01-04-12250 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. ст. 33, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з посиланням на те, що механізм спричинення пошкоджень його автомобіля є технічно неспроможним та таким, що не відповідає дійсності, у зв`язку з чим страховик позбавлений можливості встановити дійсні обставини настання страхового випадку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 000 /п`ятдесят тисяч/ гривень., інфляційні втрати у розмірі 350 /триста п`ятдесят/ гривень, три відсотки річних у розмірі 431 /чотириста тридцять одна/ гривень 51 коп., пеню у розмірі 4957 /чотири тисячі п`ятдесят сім/ гривень 53 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ гривень 80 копійок.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Зазначила, що свідчення ОСОБА_3 не можуть братися до уваги, оскільки він не є свідком ДТП, про що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зафіксовано у повідомленні про ДТП від 15.02.2018 року.

Вважають, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали неправдиві відомості про ДТП, що й стало підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Звернуло увагу суду на те, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» було замовлено проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження механізму утворення пошкоджень Volkswagen Transporter, яке доручено судовому експерту за результатами якого експерт дійшов висновку, що обставини події, викладені водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо механізму спричинення пошкоджень автомобіля Volkswagen Transporter, є технічно неспроможними.

Вважали, що експерт мав законне право проводити дослідження без особистого огляду транспортного засобу, йому були надані всі матеріали страхової справи для проведення експертизи.

Зазначили, що позивачем не було надано протилежного висновку транспортно-трасологічного дослідження на спростування висновку №0223-05 (Д)/18.

Зазначили, що ОСОБА_1 не подавалося клопотання про проведення судової експертизи,а судом першої інстанції не роз`яснювалося позивачу право подати таке клопотання.

Вважало, що висновок суду першої інстанції про те, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» належним чином не було проведено розслідування страхового випадку, оскільки апелянтом вчинено всі дії відповідно до законодавства для розслідування страхового випадку для встановлення причин та обставин настання пригоди є не обґрунтованим.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав повністю, а також повідомив про механізм ДТП, схему ДТП, інформацію, викладену в європротоколі, факт звернення до страхової компанії із відповідним повідомленням про настання страхового випадку. Такі обставини було підтверджено показами свідка ОСОБА_3 .

Витрати, які здійснив ОСОБА_1 на відновлення свого автомобіля, підтверджені належними та допустимими доказами.

Погодився з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження того, які ж саме свої обов`язки, передбачені Законом, не виконав потерпілий, що призвели до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Звертає увагу й на те, що висновок №023-05(Д)/18 від 16.05.2018 року не може бути належним та допустимим доказом по даній справі.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову не оскаржується.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

15 лютого 2018 року о 18 год 40 хв. на узбіччі 93 кілометра а/д Київ-Чоп в напрямку м. Києва за участю транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу Volvo FH-13, д.н.з. НОМЕР_2 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. (а.с. 74)

Того ж дня ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скористалися правом спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», що підтверджується Полісом №АМ/1699803 від 29.09.2017 року. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., розмір франшизи - 0 грн.(а.с. 68)

На спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно із п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

20 лютого 2018 року ОСОБА_2 було повідомлено ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про настання страхового випадку. (а.с. 72)

16 лютого 2018 року ОСОБА_1 повідомив відповідача про настання страхового випадку, а також подав заяву про виплату страхового відшкодування. (а.с. 69-71)

Листом №01-04-12250 від 16 травня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» відмовила у виплаті страхового відшкодування позивачу, на підставі ст. ст. 33, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з посиланням на те, що надані ОСОБА_1 відомості про механізм пошкодження транспортних засобів не відповідають дійсності, у зв`язку з чим страховик позбавлений можливості встановити реальні причини та обставини настання дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 90-92)

За матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в результаті ДТП було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 51 729 грн 68 коп., що підтверджується Попереднім замовленням-нарядом №018037 від 20.07.2018 року, Актом виконаних робіт №018037 від 20.08.2018 року, квитанцією №4542 від 20.08.2018 року. (а.с. 26-28)

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження того, які саме обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виконав потерпілий, що призвели до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, а наданий ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» Висновок від 16.05.2018 року №023-05(Д)/18 не може бути визнаний належним та допустимим доказом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

У ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 , ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» посилалося на Висновок за результатами проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження і механізму утворення пошкоджень а/м Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , від 16.05.2018 року №023-05(Д)/18, згідно якого обставини події, викладені водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , щодо механізму спричинення пошкоджень автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок наїзду автомобіля Volvo FH-13, д.н.з. НОМЕР_2 , є технічно неспроможними, оскільки механічні пошкодження та сліди тертя в межах лівого борту автомобіля Volkswagen спрямовані, як в напрямку ззаду наперед, так і спереду назад відносно його кузова, що не могло бути спричинено у разі нерухомого стану цього автомобіля при проїзді повз нього автомобіля Volvo, а наскрізні розриви металу кузову останнього не могли бути спричинені за рахунок контакту з нешорстким (неабразивним) пластиковим облицюванням кабіни автомобіля Volvo FH-13, д.н.з. НОМЕР_2 , тим більше, що в межах пошкодженої ділянки лівого борту автомобіля Volkswagen відсутні нашарування і сліди переносу фарби з поверхонь кабіни автомобіля Volvo FH-13, хоча такі сліди мали б бути, зважаючи на глибину та щільність слідів тертя в межах пошкоджень лівого борту а/м Volkswagen. (а.с. 75-88)

Згідно із ч. 1, 5-6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

У Висновку за результатами проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження і механізму утворення пошкоджень а/м Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , від 16.05.2018 року №023-05(Д)/18 вказано, що експерту відомо про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.. 384 КК України, однак підпис під цим повідомленням відсутній. Також не зазначено, що даний висновок підготовлено для подання до суду.

Окрім того, дослідження проводилося на підставі повідомлення про ДТП від 15.02.2018 року, складене спільно водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заяви про настання страхового випадку від ОСОБА_2 від 20.02.2018 року, повідомлення про настання випадку від ОСОБА_1 від 16.02.2018 року, фотознімків пошкодженого а/м Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 .

Пошкоджений автомобіль безпосередньо експертом не оглядався.

Доказів того, що ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» направляло ОСОБА_1 повідомлення з проханням надати пошкоджений транспортний засіб для огляду, матеріали справи не містять.

Відтак, такий висновок від 16.05.2018 року №023-05(Д)/18 не може вважатися таким, що відповідає дійсним обставинам, оскільки фотографій не відображають у повній мірі завданих пошкоджень та відповідно збитків, які понесли сторони дорожньо-транспортної пригоди.

Інших доказів, які б підтверджували які саме обов`язки, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не виконав потерпілий, що призвели до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, відповідачем не було надано.

Натомість, матеріали справи містять підтвердження того, що учасники ДТП в повній мірі дотримались вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо надання можливості страховику встановити факт ДТП, причин та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За положеннями статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно із розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011р. № 698, в редакції, яка діяла на час ДТП, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України складає 50 000 грн потерпілому.

У ч. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» прострочив виконання грошового зобов`язання, відтак суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 350 грн, 3,0 % річних у розмірі 431 грн 51 коп., пеню у розмірі 4957 грн 53 коп. за період з 18 травня по 30 серпня 2018 року, виходячи з розміру суми страхового відшкодування 50 000 грн та з урахуванням положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Д.Р. Гаращенко

Судді: Т.О. Невідома

А.А. Пікуль