Номер провадження: 22-ц/813/7588/20
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М, Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року про закриття провадження у справі, постановленупід головуванням судді Єршової Л.С., -

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2019 року провадження у справі №522/13748/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №522/13748/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень.

04.03.2020 року адвокат Суменко В.О., представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року відновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Заява адвоката Суменка В.О., представника позивача ОСОБА_1 задоволена.

Прийнята відмова від позову ОСОБА_1 та закрите провадження по цивільній справі №522/13748/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання незаконним наказу про звільнення, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись з ухвалою суду в частині закриття провадження, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в частині закриття провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що суд повинен був вирішити в судовому засіданні питання про прийняття відмови від позову та про закриття провадження, оскільки звертаючись до суду із заявою про відмову від позову ОСОБА_1 не зазначав про його обізнають щодо наслідків відмови від позову та саме суд мав роз`яснити йому процесуальні наслідки відмови від позову.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, оскільки суд постановленою ухвалою роз`яснив сторонам наслідки закриття провадження у справі в разі відмови від позову, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Сторони про розгляд справи на 16 грудня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 102-104 т. 2).

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (17 грудня 2020 року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи та до нього суд дійшов у порушення норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення даного питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно положень ч.ч.1-3, 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відмова позивача від позову це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Відмовитися від позову може тільки позивач або його уповноважений представник. Таким правом наділена також третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Право відмовитися від позову може бути реалізовано у будь-який час судового розгляду, тобто і під час судових дебатів.

Заява про відмову у позові може бути усною або письмовою. Усна заява проголошується в судовому засіданні і її зміст заноситься до журналу судового засідання. Письмова заява, підписана позивачем, приєднується до справи.

Відмова позивача від позову це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду. Ця правомочність належить до числа більш істотних, тому головуючий зобов`язаний роз`яснити наслідки таких дій, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.

Як вбачається з матеріалів справи 04 березня 2020 року адвокат Суменко В.О., представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про відмову від позову (а.с. 73 т. 2).

Проте, учасники справи в судове засідання не викликались, оскільки справа судом до розгляду призначена не була та оскаржувана ухвала суду постановлена 05 березня 2020 року за відсутності учасників у справі (а.с.74 т. 2).

Суд першої інстанції позицію сторін з приводу заяви про відмову від позовних вимог, не уточнював і всупереч діючому процесуальному законодавству не роз`яснив наслідки відмови від позову.

Суд повинен перевіряти законність відмови позивача від позову, чи не порушуються при цьому інтереси самого позивача, інших осіб, які беруть участь у справі, інтереси держави. Причини відмови від позову повинні оцінюватися судом з урахуванням обставин справи.

Причинами відмови від позову часто є вирішення спору в позасудовому порядку, втрата позивачем інтересу до справи.

Ці дії суд вчиняє до постановлення ухвали про закриття провадження у справі у зв`язку із прийняттям відмови від позову. У разі прийняття відмови від позову суд постановляє відповідну ухвалу, де вказує про закриття провадження у справі. Дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Оскільки, всупереч вимог процесуального законодавства сторонам не були роз`яснені наслідки закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про прийняття відмови ОСОБА_1 від позову саме з зазначених позивачем підстав.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 грудня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра