Справа № 587/2179/20
РІШЕННЯ
18 грудня 2020 року Сумський районний суд Сумської області в складі :
головуючого судді Черних О.М.
з участю секретаря - Землюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (с. Косівщина, вул. Шкільна, 16, Сумського району, Сумської області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно,
Представник позивачів адвокат Якименко О.І. звернулася до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнила, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , позивачі по справі, які в рівних частках, по Ѕ кожен, оформили частину спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, автомобіль та грошові кошти. Також після померлого спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме земельні ділянки, які належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 . При зверненні позивача ОСОБА_2 до державного нотаріуса з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_3 на земельні ділянки площею 0,0700 га та 0,3100 га за адресою: АДРЕСА_2 , постановою нотаріуса від 08.05.2019 року йому було відмовлено, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя не оформив право власності на них та не отримав правовстановлюючі документи. Крім того, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року по-батькові померлого ОСОБА_4 вказано як « ОСОБА_5 », а право власності зареєстровано за ОСОБА_4 .
А тому просить суд встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року та визнати за позивачами право власності по Ѕ частині земельних ділянок площею 0,3100 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0700 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Сумський район, Косівщинська сільська рада, с. Солідарне, діл. 20, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
У судове засідання позивачі не з`явилися, від їх представника надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі.
Від відповідача по справі Косівщинської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, покладаються на розсуд суду.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року, виданого на ім`я ОСОБА_6 , на підставі рішення Косівщинської сільської ради від 17.09.1993 року, йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,38 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території Косівщинської сільської ради с. Солідарне (а.с. 25-26).
Згідно копії спадкової справи № 109/1996, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , виданої 07.03.1996 року Сумською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємцем за заповітом був ОСОБА_3 та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом за р. №360 на житловий будинок та за р. №362 на земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Сумська область, Сумський район, Косівщинська сільська рада, с. Солідарне, під № 20 (а.с. 87-91).
Відповідно до копії спадкової справи № 187/2006, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , виданої 27 вересня 2006 року Другою Сумською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємцями є дружина спадкодавця ОСОБА_1 та син спадкодавця ОСОБА_2 , які отримали в рівних частках (по Ѕ частці кожен) свідоцтва про право на спадщину за законом за р. № 2-1600, 2-1608, 2-1603 та 2-1611 на житловий будинок, автомобіль та грошові вклади, а також свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням за р.№ 2-1618 на вклад на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 59-74).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що помилка, допущена у написанні по батькові спадкодавця ОСОБА_4 у правовстановлюючому документі Державному акті перешкоджає позивачам в реалізації права на розпорядження спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , а тому суд вважає за потрібне задовольнити вимоги у цій частині.
Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 за життя фактично прийняв у власність земельні ділянки після свого батька ОСОБА_4 , проте не отримав відповідних правовстановлюючих документів.
Отже, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 володів спадковим майном на законних підставах.
А тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права власності на земельні ділянки.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 80, 212,215, ЦПК України, ст.ст. 25, 1218, 392, ЦК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (с. Косівщина, вул. Шкільна, 16, Сумського району, Сумської області) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ 519 від 01.12.1993 року, на ім`я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,38 гектарів в межах згідно з планом для особистого підсобного господарства, яка розташована на території Косівщинської сільської Ради народних депутатів.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних