Дата документу 18.12.2020
Справа № 501/3681/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

учасники справи:

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвали рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 30.10.2020 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 20424,00 грн., витрати за оцінку збитку у розмірі 1800,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. та судові витрати у справі.

Позов мотивований тим, що 22 серпня 2020 року приблизно о 02.20 годин, ОСОБА_2 біля будинку №48 по вул.Парковій в м.Чорноморську Одеської області за допомогою приладдя для гри в бейсбол (біти) пошкодив автомобіль «Suzuki Swift», номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, розбивши лобове скло та скло заднього виду. Вказаними діями ОСОБА_2 їй завдано майнову шкоду, яка згідно висновку спеціаліста №24/8/2020 складає 20 424,00 грн.

З приводу вказаних обставин Чорноморським ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Постановою Іллічівського міського суду від 06.10.2020 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Позивачка стверджує в позові, що даною постановою повністю доведено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наявні у матеріалах цивільної справи докази щодо збитків, покладають на відповідача обов`язок відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

На підставі викладеного позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Також, позивачка вказує, що дії відповідача привели її до емоційного потрясіння та відчаю, що призвело до пригніченого стану (стресу) - почуття паніки, безсоння, регулярних головних болів, інших тілесних недугів та, у зв`язку з цим, загострення хронічних хвороб, з 22 серпня 2020 року вона постійно перебуваєю в даному стані, який характеризується, як хронічний стрес та який потенційно вкрай небезпечний для здоров`я та потребує значного часу для відновлення нормального емоційного стану, який не можливо передбачити. З урахуванням характеру та глибини душевних страждань позивачка просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Позивачка була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Афанасьєв С.О. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, просили суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не визнано винним у скоєнні будь-якого правопорушення, він не здійснював дії щодо пошкодження належного позивачу автомобілю, позов безпідставний.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 06.11.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.46-47).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2020 відкрито провадження у справі (а.с.49-50).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобілю «Suzuki Swift», номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію тарснпортного засобу (а.с.26).

Постановою Іллічівського міського суду від 06.10.2020 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с.7-10).

Згідно мотивуючої частини постанови вказано, що:

«Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що 22 серпня 2020 року, вночі, її автомобіль «Suzuki Swift», номерний знак НОМЕР_1 був пошкоджений, а саме: побиті лобове скло та скло заднього виду. Під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження вона впізнала в особі, яка пошкодила автомобіль її колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_4 також показала суду, що на протязі тривалого часу від ОСОБА_2 на її адресу надходили погрози фізичної розправи та пошкодження її майна, образ у вигляді смс-повідомлень та дзвінків та телефон.

Свідок ОСОБА_1 показав суду, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_4 та що 22 серпня 2020 року, вночі, автомобіль дружини «Suzuki Swift», номерний знак НОМЕР_1 був пошкоджений, а саме: побиті лобове скло та скло заднього виду. Під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження він впізнав в особі, яка пошкодила автомобіль колишнього чоловіка дружини ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_1 також показав суду, що на протязі тривалого часу від ОСОБА_2 на адресу дружини надходили погрози фізичної розправи та пошкодження її майна, образ у вигляді смс-повідомлень та дзвінків та телефон.

Також винуватість ОСОБА_2 підтверджується наданими суду доказами: протоколом про адміністративне правопорушення; заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_4 до поліції про пошкодження її автомобіля; протоколом огляду місця події, відповідно до якого встановлено, що було пошкоджено лобове скло та скло заднього виду; фото таблицею; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 , відповідно до яких він бачив у дворі будинку чоловіка, що шкутильгав; диском з відеозаписом події».

В судовому засіданні Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Афанасьєв С.О. вказали, що відповідну постанову вони не оскаржували.

Згідно висновку спеціаліста №24/8/2020 вартість відновлювального ремонту автомобілю «Suzuki Swift», номерний знак НОМЕР_1 складає 20 424,00 грн. (а.с.11-25).

ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені витрати за оцінку збитку у розмірі 1800 грн., які підтверджуються копією квитанції №24/08/2020 від 24.08.2020 (а.с.33).

ОСОБА_1 неодноразово повідомляла в правоохоронні органи про погрози з боку ОСОБА_2 , що підтверджується копіями заяв до поліції (а.с.34-37) та відповіді ГУ Національної поліції в Одеській області №48/1-08-996 від 12.10.2020 (а.с.38).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі, розмір якої визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Судом встановлено, що Постановою Іллічівського міського суду від 06.10.2020 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130 ст.173, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Отже, даною постановою повністю доведено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наявні у матеріалах цивільної справи докази щодо збитків, покладають на відповідача обов`язок відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі у розмірі 20 424,00 грн.

Крім того, позивачем понесені та документально підтверджені витрати за оцінку збитку у розмірі 1800 грн., які підтверджуються копією квитанції №24/08/2020 від 24.08.2020 (а.с.38).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача з відповідача, суд керується наступним.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявність її вини.

В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що відповідач - ОСОБА_2 протягом значного часу, тероризує її та членів родини постійними телефонними дзвінками та повідомленнями з погрозами щодо її вбивства, дітей, чоловіка, знищення майна тощо. До пошкодження автомобілю, позивачка знаходилась в психологічній напрузі, постійно контролювала власне переміщення, особливо дітей, вулицями міста, на дитячому майданчику, громадських містах тощо. Про вказані погрози вона неодноразово повідомляла в правоохоронні органи, зверталась на гарячу лінію поліції, інформувала дільничного тощо.

Позивачка стверджує, що вказані обставини відволікали від основної роботи, забирало час на виховання малолітньої доньки, вносило безлад в повсякденне життя, пригнічувало моральний та психологічний стан, викликало неконтрольовану роздратованість бездіяльністю вповноважених органів. Таке напружене життя не могло не позначитись і на психологічній атмосфері всієї родини, завдавало моральних страждань та невпевненості. Після скоєного відповідачем, вона перебуває в стані депресії та невизначеності, втратила душевний покій та психологічну рівновагу.

Крім даних емоційних моментів, позивачка витратила час та кошти на звернення до спеціаліста для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, на постійні відвідування органів правопорядку з нагадуванням про невжиття ними реальних заходів щодо своєї безпеки, про що свідчить довготривалість притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за очевидні протиправні дії. Відсутність певного часу засобу пересування у зв`язку з відновленням пошкоджених елементів також додавала незручностей та впливало на загальний моральний стан усіх членів родини.

Вказані обставини підтверджуються Постановою Іллічівського міського суду від 06.10.2020 (а.с.7-10), копіями заяв до поліції (а.с.34-37) та відповіді ГУ Національної поліції в Одеській області №48/1-08-996 від 12.10.2020 (а.с.38), дослідженими судом.

Отже, в ході розгляду справи судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача, а відтак наявні правові підстави покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду відповідно до принципів розумності та справедливості, частково в розмірі 10000,00 грн.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При подачі позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який у зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного- процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 20424,00 грн., витрати за оцінку збитку у розмірі 1800,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., судовий збір у розмірі 840,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2020.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко