УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гаврилової О.В., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення 50% судового збору, подану в межах розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в м.Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районного в м.Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації.

07 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про повернення 50% судового збору, яке обґрунтоване тим, що станом на 10 листопада 2020 року відповідач визнала позов шляхом вчинення конклюдентних дій, а саме шляхом самостійного зняття з реєстраційного обліку свого місця проживання разом із малолітнім ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . На думку позивача вказані дії відповідача узгоджуються з ч. 1 ст. 206 ЦПК України та не потребують додаткової письмової заяви.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Разом з тим, будь-яких заяв по суті справи або окремої заяви про визнання позову від відповідачів не надходило, як і не надходило заяви про відмову від позову від позивача.

Виходячи з наведеного, клопотання позивача про повернення 50% судового збору задоволенню не підлягає, як передчасне,оскільки на даний час відсутні підстави для його повернення.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», статтями 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України,-

у х в а л и в :

Відмовити в задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення 50% судового збору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки, встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: