Справа № 128/1988/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2020 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання: Славич К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві викладено наступну позицію позивача: позивачці, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок в АДРЕСА_1 . В січні 2020до неї звернулася її знайома ОСОБА_2 із проханням тимчасово зареєструвати її місце проживання в будинку позивачки, оскільки та продала своє житло, а для вирішення соціально-побутових проблем ОСОБА_2 необхідна реєстрація її місця проживання. Відповідачка запевнила позивачку в тому, що після вирішення соціально-побутових проблем вона знімиться з реєстрації місця проживання за адресою позивачки. Враховуючи поважний вік відповідачки, позивачка погодилася та надала згоду на реєстрацію місця проживання відповідачки ОСОБА_2 в будинку належному позивачці. 09.01.2020 відповідачка ОСОБА_2 зареєструвала своє місце проживання в будинку належному позивачці за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачка, при цьому, жодного дня в будинку позивачки не проживала. Згодом, ОСОБА_2 з метою лікування виїхала на проживання за кордон, а саме до Російської Федерації. На прохання позивачки знятися з місця реєстрації в належному позивачці будинку, відповідачка повідомила, що найближчим часом планує повернутися до України та добровільно знятися із реєстрації місця проживання в будинку позивачки. Проте, цього не відбулося. Та в подальшому відповідачка перестала відповідати на телефонні дзвінки позивачки, змінила номер телефону, що в свою чергу унеможливило спілкування позивачки із відповідачкою. Таким чином, наявність реєстрації відповідачки в будинку позивачки створює останній перешкоди в користуванні та розпорядженні її майном, а саме позивачка позбавлена можливості скористатися правом на отримання соціального забезпечення, зокрема отримання субсидії на зимовий період. Необхідність нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг з врахуванням особи відповідачки також негативно впливає на права позивачки. До того ж позивачка позбавлена можливості самостійно зняти відповідачку з реєстрації місця проживання у належному позивачці будинку. Фактично відповідачка своїми діями порушує законні права та інтереси позивачки щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Враховуючи викладене просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 31.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 32).
Ухвалою суду від 06.10.2020 підготовче судове засідання відкладено, вирішено виклик відповідача ОСОБА_2 здійснити шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 40).
Ухвалою суду від 20.11.2020закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті (а.с. 58).
Ухвалою суду від 18.12.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Саюк Б.О. в судове засідання не з`явилися, попередньо представником подано до суду заяву, в якій він позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити, а справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с. 56)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення, відзив на позов до суду станом на час розгляду справи не надійшов (а.с.59, 68).
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов наступного висновку.
Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2016 ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №217965981 від 28.07.2020 (а.с. 9-12) право власності на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачкою ОСОБА_1 ..
З домової книги для прописки (реєстрації) громадян в АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 09.01.2020 зареєструвала місце проживання за вказаною адресою (а.с. 13-15).
Вказане також підтверджується копією паспорта громадянина України відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 16-17), де у розділі «Місце проживання» вказано, що виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради 09.01.2020 зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .
Актами від 26.05.2020 (а.с. 18) та від 27.07.2020 (а.с. 19) зафіксовано, що ОСОБА_2 будучи 09.01.2020 зареєстрованою в будинку, належному позивачці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.01.2020 в даному будинку не проживає.
Відповідно до інформації виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради (а.с. 31) та адресно-довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області (а.с. 30) наданої на запит суду в порядку вимог ч. 7 ст. 187 ЦПК України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09 січня 2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що позивачка набув у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідачка, будучи зареєстрованою в належному позивачці житловому будинку, не проживаючи в ньому, на даний час чинить перешкоди в користуванні цим нерухомим майном власнику, витрати по його утриманню не несе. Договір про користування даним житловим приміщенням відповідачка з позивачкою не укладали.
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Вказаний спір регулюється положеннями Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.1, 2, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідачку ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , що позбавляє останню права на користування вказаним житловим приміщенням.
Право власника даного будинку позивачки, порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, підлягає захисту.
Судові витрати слід залишити за позивачкою, відповідно до висловленої нею позиції у позовній заяві.
Відповідно до ст.ст. 383, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «перехідні положення» ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.П. Шевчук