Єдиний унікальний номер справи 758/903/19
Провадження №22-ц/824/9781/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільнусправу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з вище зазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

12.12.2017 року між банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг «КУБ». Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній 18.12.2017 року отримав кредит в розмірі 50 000,00 грн. Відповідач зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитом утворилася заборгованість. Станом на 21 листопада 2018 року загальна сума заборгованості становила 55 160,29 грн. Зважаючи на наведене, просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 рокувищезазначений позов задоволений частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за тілом кредиту в розмірі 37 499,99 грн. та судовий збір в розмірі 1 305,97 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині просив рішення залишити без змін. Скаргу обґрунтовує тим, що суд безпідставно прийшов до висновку про неналежне здійснення усіх нарахувань за кредитом, оскільки вони нараховувалися у відповідності до умов кредитного договору. Факт отримання кредиту та розмір заборгованості не було оспорено позичальником, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов. Таким чином у справі наявні докази, з яких можна ідентифікувати, на яких саме умовах було отримано кредит.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступних висновків:

Суд першої інстанції розглядаючи справу виходив з того, що по даній справі між сторонами виник цивільно-правовий спір, який було розглянуто за правилами цивільного судочинства. В той же час колегія суддів апеляційного суду вважає вказаний висновок помилковим, оскільки він не відповідає нормам цивільного процесуального права.

Як зазначає сам позивач, що 12.12.2017 року між банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було підписано кредитний договір, відповідно до умов якого фізична особа-підприємець отримала грошові кошти. В матеріалах справи наявна анкета-заява від імені клієнта - ФОП ОСОБА_1 із зазначенням відповідного ЄДРПОУ. Крім того позивачем до матеріалів справи долучена інформація з ЄДР про види діяльності (КВЕД) фізичної соби-підприємця, в який внесено запис від 22.03.2018 року про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Зазначене дає підстави для висновку, що на момент укладання кредитного договору суб`єктний склад сторін та характер правовідносин був таким, що відносив даний договір до господарських договорів. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно роз`яснень, що були надані судам у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних судів, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по друге, суб`єктивний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Отже, враховуючи наведене, до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, якщо сторонами цього зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Аналогічний висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі №910/1733/18.

При цьому сам лише факт припинення одним з учасників правовідносин статусу суб`єкта підприємництва не змінює характер правовідносин, що склалися між сторонами до цього, відтак і віднесення даного спору до господарської юрисдикції. Такого висновку у своїй постанові від 03.07.2018 р. у справі № 916/559/17 дійшла Великої Палати Верховного Суду.

В порядку п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В силу ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки судом першої інстанції було помилково розглянуто справу, оскаржуване рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 травня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закрити.

Роз`яснити акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько