провадження № 2/521/3817/20
Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

21 грудня 2020 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жураківській Н.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Одеська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Одеська міська рада, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №103/98 від 26.01.1998 року, укладеним на Одеській Новій Біржі між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача. Після смерті матері позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено в оформленні, оскільки вищезгаданий договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, тому вона вимушена звернутись до суду.

В судове засідання жоден з учасників справи не з`явився.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала, наполягає на їх задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнали, справу просили розглянути без їхньої участі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №103/98 від 26.01.1998 року, укладеним на Одеській Новій Біржі між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму.

Сторонами за договором здійснено повне виконання усіх істотних його умов.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Біржове посвідчення договору купівлі-продажу квартири не дає можливості розпоряджатися майном та реалізувати свої права.

Визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна здійсненого на товарній біржі на сьогоднішній день можливо лише за рішенням суду.

На момент укладання договору купівлі-продажу квартири діяв Закон України «Про товарну біржу», відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржою, визнавались дійсними, а сам правочин вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк.

Суд встановив, що позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.41 Конституції України, п.2 ч.1 ст.3 ЦК України та ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 392 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №103/98 від 26.01.1998 року, а саме квартири АДРЕСА_1 укладений 26 січня 1998 року на Одеській Новій Біржі між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Михайлюк