Справа № 210/3440/20
Провадження № 2/211/2124/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 грудня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

при секретарі Зоріній С.М.

у відсутність сторін , розглянувши в загальному позовному провадженні в міста Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після померлого ОСОБА_2 , на 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 12 грудня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською Іриною Степанівною на підставі його заяви зареєстрована спадкова справа № 55466479 відносно спадкодавця ОСОБА_2 . Станом на день смерті батька позивач проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується довідкою від 01.10.2020 року голови квартального комітету № 19 про склад сім`ї. При житті, між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розподілений житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 »). Про це зазначено в рішенні Народного суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-1126 від 09.09.1964р., згідно якого моїй матері ОСОБА_3 визначено право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 . Дане рішення є доповненням до рішення Народного суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-1126 від 16.07.1964р.

Враховуючи те, що рішення Народного суду у справі № 2-1126 від 09.09.1964р. не містить відомостей відносно права власності ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською Іриною Степанівною був зроблений запит до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу щодо надання копії вказаного рішення. Проте, як повідомив суд справа знищена, тому дане рішення відновити неможливо.

Таким чином, враховуючи те, що рішення Народного суду у справі № 2-1126 від 16.07.1964р. знищено, а рішення Народного суду у справі № 2-1126 від 09.09.1964р. не є безспірним доказом належності спадкодавцю ОСОБА_2 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , тому 03 червня 2020 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською Іриною Степанівною прийнята постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме у видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 .

Так, згідно реєстраційного посвідчення від 22.11.1985р. виданного Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації зазначено, що Уічастина житлового будинку АДРЕСА_3 зареєстрована за ОСОБА_2 згідно рішення Народного суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у і № 2-1126 від 09.09.1964р. про розподіл домоволодіння з визнанням права власності.

*

Крім того, згідно акту про відвід земельної ділянка від 16.08.1960р. місце на якому розміщений житловий будинок АДРЕСА_4 було передано під будівництво саме ОСОБА_2 . Це також підтверджується зведеним оціночним актом № 5 від 20.08.1963 р., згідно якого житловий будинок АДРЕСА_3 залежить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності, частки моїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ») є рівними та становлять по 1/2 частці за кожним.

Оскільки не визначення частки ОСОБА_2 у спадковому майні, яке є спільною сумісною власністю, фактично перешкоджає позивачеві отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: представник позивача адвокат Василець М.С. на позовних вимогах наполягає, представник відповідача заперечень щодо вимог позивача не мають, у разі відсутності інших спадкоємців, при винесення рішення покладаються на розсуд суду.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частин першої та другої статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 12 грудня 2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською Іриною Степанівною на підставі його заяви зареєстрована спадкова справа № 55466479 відносно спадкодавця ОСОБА_2 . Станом на день смерті батька позивач проживав та був зареєстрований з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується довідкою від 01.10.2020 року голови квартального комітету № 19 про склад сім`ї. При житті, між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розподілений житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 »). Про це зазначено в рішенні Народного суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-1126 від 09.09.1964р., згідно якого моїй матері ОСОБА_3 визначено право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 . Дане рішення є доповненням до рішення Народного суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-1126 від 16.07.1964р.

Враховуючи те, що рішення Народного суду у справі № 2-1126 від 09.09.1964р. не містить відомостей відносно права власності ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською Іриною Степанівною був зроблений запит до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу щодо надання копії вказаного рішення. Проте, як повідомив суд справа знищена, тому дане рішення відновити неможливо.

Таким чином, враховуючи те, що рішення Народного суду у справі № 2-1126 від 16.07.1964р. знищено, а рішення Народного суду у справі № 2-1126 від 09.09.1964р. не є безспірним доказом належності спадкодавцю ОСОБА_2 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , тому 03 червня 2020 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською Іриною Степанівною прийнята постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії, а саме у видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 .

Так, згідно реєстраційного посвідчення від 22.11.1985р. виданного Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації зазначено, що Уічастина житлового будинку АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_2 згідно рішення Народного суду Дзержинського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у і № 2-1126 від 09.09.1964р. про розподіл домоволодіння з визнанням права власності.

Крім того, згідно акту про відвід земельної ділянка від 16.08.1960р. місце на якому розміщений житловий будинок АДРЕСА_4 було передано під будівництво саме ОСОБА_2 . Це також підтверджується зведеним оціночним актом № 5 від 20.08.1963р., згідно якого житловий будинок АДРЕСА_3 залежить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності, частки моїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ») є рівними та становлять по 1/2 частці за кожним.

Частина перша статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Позивач, як син померлого, звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме … право власності на нерухоме майно.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви представника відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відсутність інших спадкоємців, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на спірне домоволодіння.

Пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, після померлого батька ОСОБА_2 , на 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня винесення судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат