ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2710/20
номер провадження 2-о/695/105/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченко М.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, участі заявника у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26.01.1987 по 12.04.1987 під час проходження дійсної строкової військової служби з 20.08.1986 по 20.08.1988.
Обґрунтовуючи заяву, заявник вказав, що 04.09.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо перерахунку розміру своєї пенсії з 01.10.2017 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Листом від 13.10.2020 №5730-6070/Т-03/8-2300/20 заявника повідомлено, що відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Законуабо за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої закономна 1 січня відповідного року. Оскільки в матеріалах пенсійної справи та довідці Золотоніського районного військового комісаріату від 21.09.2020 № 193 не зазначено, що заявник проходив дійсну строкову службу, тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії заявника з 01.10.2017 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Вважаючи, що факт участі заявника у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26.01.1987 по 12.04.1987 під час проходження дійсної строкової військової служби з 20.08.1986 по 20.08.1988 підтверджується наданими до заяви доказами, заявник звернувся до суду з даною заявою в порядку окремого провадження.

Вивчивши подані матеріали, суддя вважає, що дана заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до приписів ст. 315 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пленумом Верховного Суду України у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.
Як вбачається зі змісту вимог заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26.01.1987 по 12.04.1987 під час проходження дійсної строкової військової служби з 20.08.1986 по 20.08.1988 з метою подальшого проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахунку розміру пенсії заявника з 01.10.2017 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Водночас із заявлених вимог вбачається, що між заявником і заінтересованою особою виник спір з приводу проведення перерахунку пенсії заявника на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відтак, враховуючи, що спір між особою, яка має право на проведення перерахунку пенсії та управлінням Пенсійного фонду України щодо проведення такого перерахунку на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, дана заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 370/2598/16-ц.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;
Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу (ч. 2 ст. 186 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 186 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.
Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, належить до юрисдикції адміністративних судів, тому суддя висновує про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за даним позовом.
Згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
Відповідно до ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача. У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.
Ураховуючи наведене розгляд даної справи відноситься до юрисдикції Черкаського окружного адміністративного суду.
Керуючись ст.ст. 3, 19, 186, 260, 261, 293, 315, 352-354 ЦПК України, суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали надіслати заявникові, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що розгляд даного спору віднесений до юрисдикції Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 261 ЦПК України.
Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 352 - 354 ЦПК України.

Суддя М. Ю. Степченко