Провадження № 2/752/8024/20
У Х В А Л А

іменем України

14.12.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання недійсним договору дарування квартири та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Одночасно позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що 01.03.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тетерською О.Ю. Вказана квартира належала ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, оскільки була придбана під час перебування в шлюбі. Позивач не мав наміру укладати договір дарування вищевказаної квартири. Вказує, що оспорбваний договір був укладений його дружиною ОСОБА_3 без бажання настання реальних наслідків, передбачених договором, оскільки заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 жовтня 2017 року, постановленим у цивільній справі № 760/7570/16-ц, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 141458,17 грн. заборгованості та 6890 грн. судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 09.01.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 55495094 на підставі виконавчого документу № 760/7570/16-ц, виданого 11.12.2017 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 1 141 458,17 грн.

У вересні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з поданням про визначення частки майна ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 , у розмірі однієї другої частки.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року вказане подання задоволено, визначено частку майна боржника ОСОБА_1 у спільному майні, а саме - в квартирі АДРЕСА_1 , як одну другу.

В подальшому постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року скасовано ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року, а подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. про визначення частки майна боржника залишено без задоволення.

Станом на 26 червня 2020 року фактичного передання дарунка не відбулося, оскільки ОСОБА_2 ніколи не проживала в спірній квартирі і ніяким чином не розпоряджалася нею, комунальних послуг з її утримання не оплачувала.

Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 1 і 2 ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту і забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення , що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо договору дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

За таких обставин, на думку суду, існує наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову ОСОБА_1 , при цьому заявлені заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, натомість невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Зазначити дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 01.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О. Ю.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: