Справа № 405/318/20
Провадження №2-о/405/2/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гершкул М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький цивільну справу № 405/318/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, зазначивши на обґрунтування заяви, що він (заявник ОСОБА_1 ) народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Кіровограді (нинішня назва Кропивницький), навчався у Кіровоградському ПТУ №8 та у 1984 році закінчив 10 класів. В подальшому, з 10.11.1984 року по 11.11.1986 року проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 та після звільнення з строкової військової служби, з 16.12.1987 року проходив службу по контракту у військовій частині № НОМЕР_2 в період до 26.08.1996 року, а тому, враховуючи, що він (заявник) був військовослужбовцем, паспорт громадянина України в силу життєвих обставин він не отримував, хоча за весь час свого проживання на території України, мешкав у місті Кропивницькому. При цьому, при зверненні до УДМС України в Кіровоградській області з приводу отримання паспорту громадянина України, отримав відповідь про те, що йому (заявнику) необхідно звернутися до суду з метою підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. У зв`язку з викладеним він (заявник ОСОБА_1 ) звернувся до суду для встановлення вказаного факту, який необхідний для отримання ним паспорту громадянина України в УДМС України в Кіровоградській області.
Заявник ОСОБА_1 надав заяву за вх. № 5589 від 03.03.2020 року про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту постійного проживання на території України підтримав, просив її задовольнити.
Представник заінтересованої особи УДМС України в Кіровоградській області Житняк Д.Ю. (діє на підставі довіреності №2 від 02.01.2020 року) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду заяви про встановлення факту постійного проживання на території України повідомлений належним чином, надав заяву за вх. № 5521 від 02 березня 2020 року, в якій останній просив розглянути справу без його участі, проти задоволення заяви не заперечував.
Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кіровограді, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 06.09.1965 року зроблено відповідний актовий запис № 1589.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 01 вересня 1981 року вступив до Кіровоградського міського середнього ПТУ № 8 і 15 липня 1984 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища за професією машиніст екскаватора одноковшового та здобув загальну середню освіту, про що свідчить диплом серії НОМЕР_4 , виданий 15 липня 1984 року.

Крім того, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 10 листопада 1984 року по 26 серпня 1996 року проходив військову службу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 , а також довідкою Кропивницького міського військового комісаріату від 26.11.2019 року № 5/412, згідно з якою прапорщик запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проходив військову службу в Збройних Силах в період: з 10 листопада 1984 року по 11 листопада 1986 року строкова військова служба; 16 грудня 1987 року по 26 серпня 1996 року військова служба за контрактом. Військову присягу на вірність народу України прийняв 17 січня 1992 року.

Як вбачається з поквартирної картки № 0212078 ОСОБА_1 з 15.04.1988 року по 24.02.1995 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить також довідка про зняття з реєстрації місця проживання № 122/03/1 від 27.08.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знявся з реєстрації 24.02.1995 року за адресою АДРЕСА_1

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення, так як необхідне йому для отримання громадянства України.

Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у статті 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадян колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.
Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25, 44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання на території Українимає для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність заяви про встановлення факту постійного проживання на території України, при цьому, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 на території України, на підставі чого, юридичний факт підлягає встановленню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом, у зв`язку з чим, понесені заявником ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп., слід вважати по фактично понесеним заявником.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,5,12,13,19,76-80,81,89,263-265,268, ст.ст.315-319 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення факту постійного проживання на території України, задовольнити.

Встановити юридичний факт - факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 24 серпня 1991 року
Судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. вважати по фактично понесеним заявником ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова