Справа № 747/440/20
Провадження № 2/747/142/20
РІШЕННЯ

іменем України

14.12.2020 смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Косенко Ю.Л.

секретаря Божко Л.М.

з участю представника позивача адвоката Тимощука М.В. у режимі відеоконференції

представника відповідача адвоката Менька Д.Д. у режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Чернігівській області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Талалаївського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Чернігівській області, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, у якому просила визнати недійсним договір, зареєстрований 26.09.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо купівлі - продажу автотранспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , та просила скасувати рішення про державну реєстрацію даного транспортного засобу, що здійснена 26.09.2020 територіальним сервісним центром МВС № 7442. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал придбаний у шлюбі, є спільною власністю подружжя. Відповідач відчужив автомобіль ОСОБА_3 всупереч судовому рішенню про забезпечення позову, постановленому у цивільній справі № 747/343/20 за її позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на автотранспортний засіб, яким накладено арешт на автотранспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал, 2005 року випуску, що належить відповідачу ОСОБА_2 , та всупереч вимог ч. 3 ст. 65 СК України, яка передбачає, що при укладенні одним із подружжя договорів , які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Ухвалою судді від 16.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.00 год. 05.11.2020.

Ухвалою судді від 16.10.2020 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, накладено арешт на автотранспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 .

05.11.2020 відкладено підготовче засідання на 19.11.2020 для повторного витребування доказів.

Ухвалою суду від 19.11.2020 ОСОБА_3 залучено як співвідповідача за позовом ОСОБА_1 , відкладено підготовче засідання у справі на 07.12.2020, роз`яснено ОСОБА_3 право на подачу відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про залучення як співвідповідача та в цей же строк право на подачу зустрічного позову, який має відповідати вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відзиви на позов ОСОБА_1 не надали.

Ухвалою суду від 07.12.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 14.12.2020.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних клопотань від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду клопотання у якому вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та просить розглянути справу без його участі, але за участі його представника адвоката Менька Д.Д.

Представник 3-ї особи - Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області не з`явився у судове засідання про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Тимощук М.В. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити повністю. Пояснив, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG було придбано у період шлюбу, за кошти отримані ОСОБА_1 у кредит від банків. Право власності на транспортний засіб було зареєстровано за її чоловіком ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 10.09.2020 у цивільній справі № 747/343/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на автотранспортний засіб, на автомобіль накладено арешт. Ухвала суду була направлена сторонам та у відділ ДВС. Проте всупереч даному судовому рішенню ОСОБА_2 26.09.2020 продав даний автомобіль ОСОБА_3 ОСОБА_1 , як дружина, згоди на відчуження автомобіля не надавала, про даний правочин стало відомо 06 жовтня 2020 у підготовчому засіданні у справі № 747/343/20 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Глущенка В.В.

Представник відповідача ОСОБА_3 -адвокат Менько Д.Д. заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , так як ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та вважав, що ОСОБА_2 при продажу автомобіля діяв за згодою дружини.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час розгляду справи судом перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28.12.2019 Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( а.с. 17) .

У період шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу № 4623/20/005516, укладеного 20.03.2020, ОСОБА_2 придбав у суб`єкта господарювання ТОВ «АВТО-АЙЛЕНД» транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 250 000 гривень (а.с.20). Право власності на даний автомобіль з д.н.з. НОМЕР_3 було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 16 травня 2020 року (а.с. 117).

Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 747/343/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним та визнання права власності на автотранспортний засіб (а.с.22-23). Того ж дня суддею постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 747/343/20, та накладено арешт на автотранспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал-В, 2005 року випуску, що належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 24-25), яка направлена сторонам та отримана ними.

26 вересня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір № 7442/2020/2222221 купівлі-продажу автотранспортного засобу марки VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал-В, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , за умовами якого ОСОБА_2 передав у власність покупця ОСОБА_3 вказаний автомобіль, а останній зобов`язався його прийняти та сплатити обумовлену договором грошову суму- 254300 гривень (а.с.118).

Відповідно до п. 1.2 даного договору продавець гарантує, що майно, яке є предметом продажу за даним Договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору у суді (а.с.118).

Згідно інформації ТСЦ 7442 РСЦГСЦ МВС у Чернігівській області 26 вересня 2020 року право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, номер кузова НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.114-128).

До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

За змістом статті 31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

У постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15, від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15 та від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс16, посилаючись на те, що такі висновки суперечать принципу рівності як майнових прав подружжя, так і рівності прав співвласників, власність яких є спільною сумісною, без визначення часток.

Отже, відсутність згоди одного із співвласників подружжя на розпорядження майном, відчуженим за правочином, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою визнання цього правочину недійсним.

Визначення «дрібний побутовий правочин» має оціночний характер, не має установлених меж грошового виразу (вартості), а тому має для різних видів діяльності, речей і майнового стану учасників цивільних правовідносин, різні межі вартості.

Враховуючи те, що предметом спору у даній цивільній справі є автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал-В, номер кузова НОМЕР_1 , суд доходить висновку, що правочин щодо відчуження вказаного автомобіля виходить за межі дрібного побутового.

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, ч. 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал був придбаний 20 березня 2020 року ОСОБА_2 у період шлюбу із ОСОБА_1 , та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів про те, що при укладенні з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу даного транспортного засобу 26 вересня 2020 року він діяв за згодою дружини ОСОБА_1 .

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 було відчужено 26.09.2020 транспортний засіб у супереч судовому рішенню від 10.09.2020 про забезпечення позову, яким накладено арешт на автотранспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал, 2005 року випуску, що належить відповідачу ОСОБА_2 , та без отримання згоди дружини ОСОБА_1 , що є порушенням вимог статей 60, 61, 63 СК України, наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнання недійсним, відповідно до приписів статей 203, 215 ЦК України, договору купівлі-продажу 7442/2020/2222221, укладеного 26 вересня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо купівлі - продажу автотранспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал В, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , та скасування рішення про державну реєстрацію даного транспортного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновок про наявність підстав для задоволення позову узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 226/942/15-ц, провадження № 61-44449 св 18.

У зв`язку із задоволенням позову ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачкою щодо сплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок підлягають стягненню на її користь із відповідача ОСОБА_2 , оскільки спір виник внаслідок його дій (ч. 9 ст. 141 ЦПК).

Керуючись ст. ст.12, 13, 19, 79-81, 211, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 7442/2020/2222221, укладений 26 вересня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо купівлі - продажу автотранспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал В, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , та скасувати рішення про державну реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG Універсал В, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , що здійснена 26.09.2020 територіальним сервісним центром № 7442 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Тимощук Микола Васильович, ордер серія КС №789645 від 29.09.2020, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2 : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача 2: адвокат Менько Дмитро Дмитрович, ордер серія ВМ №1009824 від 09.11.2020, адреса робочого місця: АДРЕСА_5 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Чернігівській області, адреса: м. Чернігів, вул. Шевченка, 26.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2020 року.

Суддя Ю.Л. Косенко