КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 369/1594/20
У Х В А Л А

28 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Ящук Т.І., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

встановив:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Не погоджуючись з рішенням, 01 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка подана з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення посилаючись на те, що повний текст оскаржуваного рішення суду він не отримав, хоча неодноразово звертався до суду з проханням про видачу його повного тексту. З повним текстом рішення ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 03 листопада 2020 року. Посилається на те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень повний текст оскаржуваного рішення було оприлюднено 02 вересня 2020 року.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення постановлено судом 02 березня 2020 року.

06 квітня 2020 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на зазначене рішення суду.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року, надіслано судом 31 серпня 2020 року, оприлюднено 02 вересня 2020 року.

03 вересня 2020 року матеріали даної цивільної справи надійшли до Київського апеляційного суду для розгляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, а скаржнику - надано строк для усунення недоліків, а саме: надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, належним чином оформленої редакції апеляційної скарги, а також копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а саме копію ухвали від 04 вересня 2020 року скаржником було отримано 14 вересня 2020 року (а.с.67).

22 вересня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків разом з квитанцією № 2821 про сплату судового збору в розмірі 630 грн. 60 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року повернуто скаржнику, оскільки вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року повністю не виконані.

Однак з новою апеляційною скаргою скаржник ОСОБА_1 звернувся лише 01 грудня 2020 року, хоча достовірно з 14 вересня 2020 року знав про наявність оскаржуваного рішення та знаходження матеріалів справи в Київському апеляційному суді, а тому його посилання на те, що з повним текстом рішення він ознайомився в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 03 листопада 2020 року є необгрунтованими.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

Таким чином, поважних причин, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для подання нової апеляційної скарги на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року, починаючи з дня постановлення ухвал судом апеляційної інстанції про усунення недоліків та повернення апеляційної скарги, скаржником в апеляційній скарзі не зазначено.

Отже, ОСОБА_1 необхідно подати обґрунтовану заяву/клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України протягом десяти днів або визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.І. Ящук