Провадження № 2/127/3185/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Яковенко Д.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мандера М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що 14.11.2019 року при особистому зверненні до відділу субсидій Управління соціального захисту Правобережне Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, позивачу було надано для ознайомлення витяг зі справи за №223611, станом на 01.09.2019 року щодо заборгованості за житлово-комунальні послуги. З вказаного витягу вбачається, що у ОСОБА_2 є борг за житлово-комунальні послуги, який складається з опалення в розмірі 305,76 грн. та гаряче водопостачання у розмірі 4825,84 грн. Зазначений борг також був відображений в Єдиному рахунку за надані житлово-комунальні послуги позивача станом на 01.09.2019 року.

Станом на 01.11.2019 року за квартирою АДРЕСА_1 , сформувалась заборгованість у розмірі 5630,89 грн. неправомірний борг за гаряче водопостачання та заборгованість у розмірі 823,13 грн. неправомірний борг за централізоване опалення. Отримання позивачем повідомлення про заборгованість негативно відображається на її здоров`і, зокрема, нервовому стані, виникнення депресивно-пригніченого відношення до життя. На думку позивача, відповідач незаконно та безпідставно нарахував їй заборгованість за гаряче водопостачання та центральне опалення, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить:

- визнати незаконними дії Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» щодо нарахування станом на 01.11.2019 року їй (особовий рахунок 06501409) суми неправомірного боргу за центральне опалення у сумі 509,60 грн., нарахування за центральне опалення за жовтень 2019 року у розмірі 313,53 грн., разом 823,13 грн. та щодо нарахування суми неправомірного боргу за гаряче водопостачання у розмірі 5356,23 грн., нарахування за гаряче водопостачання за жовтень 2019 року у розмірі 274,66 грн., разом 5630,89 грн.;

-визнати заборгованість щодо неї перед Комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» станом на 01.11.2019 року (особовий рахунок 06501409) за центральне опалення у сумі 509,60 грн., нарахування за центральне опалення за жовтень 2019 року у розмірі 313,53 грн., разом 823,13 грн. та заборгованість за гаряче водопостачання у сумі 5356,23 грн., нарахування за гаряче водопостачання за жовтень 2019 року у розмірі 274,66 грн., разом 5630,89 грн. безпідставною та такою, що підлягає скасуванню;

-скасувати щодо неї (особовий рахунок 06501409) безпідставно нараховану суму заборгованості, що виникла станом на 01.11.2019 року за центральне опалення у сумі 509,60 грн., нарахування за центральне опалення за жовтень 2019 року у розмірі 313,53 грн., разом 823,13 грн. та скасувати безпідставно нараховану суму заборгованості за гаряче водопостачання у сумі 5356,23 грн., нарахування за гаряче водопостачання за жовтень 2019 року у розмірі 274,66 грн., разом 5630,89 грн.;

-стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на її користь моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» позов не визнав, з підстав зазначених у відзиві. Разом з тим, в судових дебатах представник відповідача повідомив, що позивачем вже сплачена заборгованість за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року, а від так відсутній предмет спору. Просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2008 року, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 23).

З відмітки в паспорті громадянина України та довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 71163 вбачається, що позивач зареєстрована у вказаній вище квартирі з 04.09.1988 року (а.с. 28-29, 30).

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року за №2189-VІІІ.

Згідно із Єдиним рахунком за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.11.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 , судом встановлено, що позивач має борг за центральне опалення в розмірі 509,60 грн. та за гаряче водопостачання 5356,23 грн. Також за жовтень 2019 року їй було нараховано за послуги центрального опалення 313,53 грн. та за послуги гарячого водопостачання 274,66 грн. Загальна сума до сплати за послугу центрального опалення становить 823,13 грн. та за послугу гарячого водопостачання 5630,89 грн. (а.с. 31).

Факт наявності заборгованості у позивача також підтверджується інформацією ТОВ «ЦМСУ» (а.с. 49).

Зі змісту відзиву вбачається, що в період з 10.2014 року по 11.2019 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 м. Вінниця, вул. Келецька, 92/35, виникла заборгованість за гаряче водопостачання у розмірі 5630,89 грн. та в період з 09.2019 року 01.11.2019 борг за теплопостачання у розмірі 823,13 грн.

Відповідно до рішення Управління соціального захисту (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 18.06.2019 року, ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні субсидії згідно п. 6 п.п. 5 Положення про порядок призначення житлових субсидій на підставі рішення комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляд інших соціальних питань з підстав наявності боргу по оплаті. Позивачу роз`яснено право оскаржити дане рішення до Комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань або до суду. Слід відзначити, що з вказаним рішенням позивач ознайомлена 04.10.2019 року (а.с. 34).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом 13.11.2019 року, тобто після ознайомлення з рішенням про відмову в призначенні їй субсидії.

Разом з тим, в судовий дебатах представником відповідача було повідомлено суд, що позивач вже погасила оспорювану заборгованість по житлово-комунальних послугах. Даний факт не заперечувався в судовому засіданні представником позивача.

Зазначена обставина не підлягає доказуванню, в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, якою визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, вчинивши дії щодо погашення заборгованості позивач, тим самим, визнала факт законності нарахування їй заборгованості та погодилась із сумами. З огляду на це, суд вважає, що між сторонами наразі відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

При цьому, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просила визнати неправомірні дії відповідача щодо нарахування їй боргу за центральне опалення, гаряче водопостачання та скасувати його. Тобто, на час відкриття провадження у справі предметом спору було незаконність нарахування та скасування боргу за житлово-комунальні послуги. ОСОБА_2 після пред`явлення позову до суду, отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, проведення підготовчого провадження та розгляду справи по суті сплатила суму заборгованості, у зв`язку з чим предмет спору припинив своє існування. Разом з тим, позивач не повідомила суд про відсутність предмета спору, хоча мала право в межах вимог процесуального закону припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову. Проте таких клопотань від неї до суду не надійшло, в зв`язку з чим у суду були відсутні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Тобто, за відсутності предмета спору провадження в справі як таке позбавляється матеріально- і процесуально-правового змісту і значення, фактичні підстави для такого провадження не виникають, а якщо провадження було відкрито і предмет спору перестав існувати після цього - перестають існувати підстави для подальшого провадження.

Оскільки позивач не ініціювала припинення подальшого розгляду справи, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, суд розглянув справу в межах заявлених вимог на підставі наявних доказів.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1-2 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи, що позивач погасила заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, тобто зобов`язання виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З пенсійного посвідчення та довідки МСЕК встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи (а.с. 25, 26).

Оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат, то згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про визнання дій незаконними, визнання нарахування заборгованості безпідставним, скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення моральної шкоди відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 18.12.2020 року.

Суддя: