Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 695/1015/19

номер провадження 2/695/183/20

11 грудня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.07.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №50009776, за умовами якого позивач надав відповідачу суму кредиту еквівалентну 25493.69 дол. США, що на дату надання кредиту складало 207646.11 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9.90% на рік, для купівлі автомобіля марки VW Passat B7, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 куб. см., 2013 року випуску.

Відповідач взявши на себе відповідні зобов`язання належним чином їх не виконав, кошти у визначений сторонами термін та розмірі не повертав, а тому у нього виникла заборгованість зі сплати наданого йому кредиту.

Відповідно до умов вказаного вище кредитного договору належне виконання позичальником своїх зобов`язань було забезпечено договором заставою від 31.07.20132 року на зазначений вище автомобіль.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, позивач направив ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка відповідачем була проігнорована, а тому позивач з метою захисту своїх прав звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі договору застави на вказаний вище автомобіль.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2017 року, яке постановою від 19.09.2018 року залишено без змін, виконавчий напис, вчинений 17.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. , зареєстрований в реєстрі за №1027 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином звернення стягнення на предмет застави не було реалізовано, права позивача продовжують порушуватись, оскільки сума коштів у порядку та в строки, які визначенні сторонами договору не повернута, а тому позивач наполягає на порушення своїх прав та просить стягнути із відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 609455,01 грн., яка складається з: 312048.10 грн. заборгованість щодо дострокового повернення суми кредиту; 29234.80 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту; 122810,86 грн. - інфляційні витрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту; 87682,14 грн. - прострочена заборгованість по додатковому кредиту; 57679.11 грн. - збитки відповідно до п. 8.5 договору.

Дана справа розглядається в порядку загального позовного провадження на підставі ухвали суду від 09.04.2019 року.

Відповідач та його представник повторно в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у порядку визначеному чинним законодавством, що стверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, однак не повідомив про причини неявки та не надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив не подав.

Представник позивача у телефонограмі позовні вимоги ствердив, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, просив справу розглядати за відсутності представника позивача.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно на підставі ухвали суду від 11.12.2020 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 26.07.2013 року між ТОВ "Порше Мобіліті" , яка належним чином уповноважена надавати фінансові послуги відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 02 липня 2009 року (реєстраційний номер 16102366), виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України та ОСОБА_1 укладено кредитний договір N 50009776 відповідно до якого ТОВ "Порше Мобіліті" надає ОСОБА_1 кредит в сумі 207646.11 грн. (еквівалент суми кредиту 25493.69 доларів США), строком 60 місяців, процентна ставка 9,90 %, з цільовим призначенням - на придбання автомобіля "Volkswagen Passat", 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1968 куб. см.

Зазначеним кредитним договором встановлено, що всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним кусом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах СЩА визначеному вище, відповідно до ст. 1.3 загальних умов кредитування.

Окрім того, у вказаному договорі визначено, що договір між сторонами складають цей кредитний договір, загальні умови кредитування, графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи , що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач погодився із Загальними умовами кредитування, які є додатком до кредитного договору, що стверджується його підписом на них, а також сторони кредитного договору визначили графік погашення суми коштів, що також стверджується підписами сторін, що містяться на ньому.

01 серпня 2014 року ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до кредитного договору N 50008832 від 27 травня 2013 року (т. 1 а. с. 20).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №1, позивач зобов`язався надати відповідачу суму кредиту у розмірі 7573.32 дол. США, еквівалент яких дорівнює 100725.16 грн., цільове призначення яких - сплата страхових платежів відповідно до договору страхування.

Строк кредитування за цією додатковою угодою дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору.

У зв`язку із укладенням додаткової угоди сторони домовились внести зміни до загальних умов кредитування, а саме передбачили, що сума кредиту включає також непогашену частину додаткового кредиту, наданого позичальнику згідно з відповідною додатковою угодою сторін, що визначено п. 2.1 додаткової угоди.

26.07.2013 року між ПAT "СК "Українська страхова група» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту N 28-0199-13-00666.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач не погоджувався із вказаними договорами, не надавав свою згоду на їх укладення чи не розумів їх змісту, відомості про такі обставини а ні відповідачем а ні його представником до суду надані не були.

Нормами статей 12 та 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також відповідач підписав представлені відповідачем ТОВ "Порше Мобіліті" загальні умови кредитування.

Відповідно до п. 1.1. загальних умов кредитування, Компанія (ТОВ "Порше Мобіліті") зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Пунктом 1.3.1 додатку визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договоруу графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виявлення рахунка обмінного курсу банку, зазначного у кредитному договорі.

Відповідач погодився з усіма умовами кредитного договору шляхом його підписання і взяв на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. При цьому, ще при підписанні кредитного договору, позивач був попереджений про дані ризики.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При цьому під іншим порядком у цій статті мається на увазі порядок і дата визначення курсу валюти.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов`язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що визначено ч. 1 ст. 612 ЦК України.

Частиною 2 ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання,.

Згідно зі ст. ст. 610. 611 ЦK України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Проте, в порушення вищезазначених умов кредитного договору та норм чинного законодавства, відповідачем своїх обов`язків з оплати чергових платежів з повернення кредиту за кредитним договором у строки, погоджені сторонами в графіку погашення кредиту, виконано не було.

У положеннях п.3.2. Загальних умов сторони погодили, що ТОВ «Порше Мобіліті» має право достроково вимагати повернення кредиту та додаткового кредиту, серед іншого, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць (п.3.2.1. Загальних умов).

Як вбачається з копії Вимоги (нагадування) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за №50009776, на адресу відповідача за вих. № 50009776 від 16.12.2015 року було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що Відповідач зобов`язаний повернути Позивачу в повному обсязі Суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником

Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Однак вказана вимога відповідачем була проігнорована.

Окрім того суд враховує, що позивачем з метою захисту своїх прав, за виконавчим написом нотаріуса було звернуто стягнення на автомобіль, що був визначений предметом застави за договором від 31.07.2013 року.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2017 року, яке постановою від 19.09.2018 року залишено без змін, за позовною заявою саме ОСОБА_1 виконавчий напис, вчинений 17.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. , зареєстрований в реєстрі за №1027 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вказане свідчить, що відповідач по справі достеменно знав про наявність відповідних претензій до нього зі сторони позивача щодо належного виконання ним умов кредитного договору, наявність заборгованості за вказаним договором та необхідність сплати всієї суми боргу.

Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що відповідач звертався до суду із позовною заявою про розірвання вказаного кредитного договору чи визнання окремих його положень не дійсними, хоча продовжує користуватися автомобілем, який був придбаний в кредит.

Отже, враховуючи, що відповідач умови договору не виконав, кредит не повернув, позов ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач вказує, що починаючи з 25.01.2016 у відповідача існували вказані невиконані грошові зобов`язання перед позивачем за вимогою від 16.12.2105р., а тому у позивача виникло право на нарахування 3% річних та втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Окрім того на виконання умов Додаткової угоди № 1, позивачем на рахунок ПАТ «СК «Українська Страхова Група» за період з січня 2016р. по квітень 2018р., за дорученням відповідача, було перераховано страхові внески за відповідача за договором страхування №28-0199-РМ2-14-00159 від 01.08.2014р., укладеного відповідачем з ПАТ «СК «Українська Страхова Група» всього на загальну суму 115 497,01 грн., що підтверджується щомісячними звітами з укладених договорів КАСКО з ПАТ «СК «Українська Страхова Група», платіжними дорученням про перерахування Позивачем грошових коштів на користь Страховика та Довідкою вих. №28 від 04.03.2019 року.

Так, дотримуючись умов вказаного вище пункту Додаткової угоди № 1 позивачем було виставлено Рахунки-Фактури на погашення відповідачем суми додаткового кредиту за період з січень 2016р. по квітень 2018р., які згідно п. 1.10.2. Додаткової угоди №1 та графіку погашення кредиту підлягали сплаті до 15 числа кожного місяця. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, відтак, неоплаченими залишаються рахунки-фактури складені за період з серпня 2016р. по квітень 2018р. на загальну суму 87 682,14 грн..

Окрім того в свою чергу у п. 8.5 Загальних умов сторони дійшли взаємної згоди, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Так, у зв`язку із порушенням відповідачем прав позивача, що проявилось у вигляді припинення виконання свого обов`язку по сплаті чергових платежів та дострокового повернення суми кредиту, позивач з метою відновлення порушеного права змушений був звернутися до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта М Юкрейн» в рамках укладеного договору про надання колекторських послуг від 01.08.2011р. для надання послуг, спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов кредитного договору та повернення відповідачем сум заборгованості.

Відповідно до наданих суду доказів позивачем понесені додаткові витрати пов`язані із відновленням своїх прав, порушених відповідачем у розмірі 57 679,11 грн., які відповідно до п. 8.5 Загальних умов та ч. 3 ст. 22 ЦК України підлягають відшкодуванню Відповідачем, а саме:

Згідно Акту №2 від 31.05.2016р. до договору про надання колекторських послуг від 01.03.2011р. ТОВ «Дельта М Юкрейн» надав, а ТОВ «Порше Мобіліті» прийняв послуги за період з 01.05.2016 по 31.05.2016р., спрямовані на забезпечення повного та своєчасного виконання Кредитного договору, а саме: повернення Відповідачем на користь Позивача суми заборгованості у розмірі 14 999,00 грн. Сума винагороди ТОВ «Дельта М Юкрейн» за вказані послуги склала 15% від поверненої суми, що дорівнює - 2 249,85 грн., яка була сплачена Позивачем на користь ТОВ «Дельта М Юкрейн» згідно платіжного доручення № №50008841 від 03.06.2016р..

Згідно Акту №11 від 29.03.2017р. до договору про надання колекторських послуг від 01.03.2011р. ТОВ «Дельта М Юкрейн» надав а ТОВ «Порше Мобіліті» прийняв послуги, спрямовані на забезпечення повного та своєчасного виконання Кредитного договору, а саме: передачу ОСОБА_1 ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави: транспортного засобу марки VW Passat В7, 2.0 TDI державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість послуги складає 51 529,26 грн.

Вказана суму була сплачена позивачем на рахунок ТОВ «Дельта М Юкрейн» згідно платіжного доручення №960 від 04.04.2017р..

Окрім того, позивачем, було понесені витрати у розмірі 3900,00 грн. на вчинення виконавчого напису нотаріуса від 17 листопада 2016 р. про звернення стягнення на транспортний засіб марки VW, модель Passat 2.0, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50009776 від 26.07.2013р.

Витрати у розмірі 3 900,00 грн. підтверджуються: Актом-Рахунком нотаріуса № 56 від 17.11.2016р. про сплату зазначеної суми на користь нотаріуса Маринець О.С., а також рахунком-фактурою №00345114 від 07.12.2016р. на суму 3 900,00 грн..

Судом перевірені надані позивачем розрахунки суми заборгованості, які сумнівів у собі не викликають.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконує умови договору, заборгованість не погашає та ухиляється від її повернення, а матеріали справи доказів, які б спростовували вказані обставини не містять, а тому у суду є всі підстави для стягнення заявленої позивачем суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку, розмір якої стверджується відповідним розрахунком, який наданий позивачем та який відповідачем не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, розмір заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача за кредитним договором від 26.07.2013 року за №50009776 складає 609455,01 грн., яка складається з: 312048.10 грн. заборгованість щодо дострокового повернення суми кредиту; 29234.80 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту; 122810,86 грн. - інфляційні витрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту; 87682,14 грн. - прострочена заборгованість по додатковому кредиту; 57679.11 грн. - збитки відповідно до п. 8.5 договору.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти сплачений позивачем судовий збір відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплата якого стверджуються платіжним дорученням від 05.03.2019 року.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 526,

ст., ст. 611, 625 ЦК України ст. 10, 141,

ст., ст. 264, 265, 274, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» кошти в сумі 609 455,01 (шістсот дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 01 коп. в порядку відшкодування заборгованості за кредитним договором від 26.07.2013р. №50009776.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» кошти в сумі 9141 (дев`ять тисяч сто сорок одна) гривня 83 коп. в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

Рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в порядку визначеному ч. 4 ст. 287 та ст. 288 ЦПК України до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», зареєстроване за адресою: вул. Павла Тичини, 1 В, м. Київ, 02152, ;

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській обл., 22.10.2002р.) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Середа Л.В.