Справа №949/1367/20
У Х В А Л А

16 грудня 2020 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", через свого представника Гребенюка О.С., що діє на підставі довіреності №3084-К-Н-О від 11.08.2020 року, звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11603,32 грн. за кредитним договором №б/н від 21.06.2012 року та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, було встановлено, що позовну заяву було подано без додержання вимог п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 та ст. 95 ЦПК України.

Так, всупереч вказаній вимозі, позивачем не вказано в позовній заяві та не додано відповідних доказів стосовно того, яку саме суму отримав у кредит відповідач після підписання 21.06.2012 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку

Так, надана позивачем як доказ анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містить інформацію, яку саме суму кредитного ліміту узгодили сторони.

Крім того, позивачем не зазначено дату збільшення розміру кредитного ліміту та не надано згоду відповідача на збільшення кредитного ліміту.

Також, в позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, а саме: не зазначено з якого моменту відповідач перестав виконувати умови договору або виконував його неналежним чином; механізм обрахунку та період виникнення заборгованість за тілом кредиту, періоду прострочення, заборгованості за пенею, оскільки в позовній заяві вказано лише, що заборгованість існує станом на 23.09.2020 року, та з наданого позивачем розрахунку, який складається з окремих шести аркушів, що є незрозумілими для сприйняття та вивчення, викладених надмірно дрібним шрифтом, вказані дані встановити неможливо.

Отже, за відсутності вищевказаної інформації, є утрудненим для суду встановлення правильності здійсненого позивачем розрахунку.

До того ж, суд також звертає увагу позивача на те, що з долученого до позову розрахунку заборгованості неможливо встановити ким він виконаний та підписаний. Так, розрахунок заборгованості за кредитним договором підписаний невідомою особою, оскільки не зазначене прізвище, ім`я та по батькові особи, яка його підписала, її посада та відсутній відтиск печатки банку.

Зазначені реквізити документу також не містяться і на доданих виписці за договором, довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідці про надання кредитних карток.

Окрім того, при подачі позовної заяви до суду, позивачем не в повному обсязі було дотримано вимоги ст. 95 ЦПК України, а саме: долучені до позовної заяви такі письмові докази як витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписка за договором, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідка про надання кредитних карток та копії документів для вручення відповідачу не засвідчені належним чином.

Зважаючи на встановлені судом недоліки, ухвалою від 23 листопада 2020 року позивачу надано п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення таких недоліків.

10 грудня 2020 року, у встановлені строки, на адресу суду надійшла заява позивача на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху з доданими до неї документами, а саме: випискою по особовому рахунку відповідача, розрахунком заборгованості, довідкою про видачу карт, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку, копією витягу з тарифів банку та копією позовної заяви з додатками для відповідача.

При цьому, у вищевказаній заяві позивачем надано наступні пояснення.

Так, позивач зазначив, що відповідно до умов договору, відповідач 21.06.2012 року отримав кредитний ліміт у розмірі 500 грн., в подальшому кредитний ліміт було підвищено 2600 грн.

Відповідно до технології позивача, розрахунки заборгованості за договорами формуються шляхом складання їх через програмний комплекс банку. Протягом дії договору до програмних комплексів банку внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, саме тому розрахунок, який додається, складається з трьох частин.

Відповідач скористався кредитними коштами, однак не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображатися у розрахунку заборгованості за договором, а саме: належно сплачував внески на погашення заборгованості за простроченим кредитом з 01.12.2019 року; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 01.03.2020 року, за пенею - 01.10.2019 року.

При цьому, у своїй заяві позивач надав роз`яснення по виписці з банківського рахунку та зазначив, що долучає витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору та копію наказу банку щодо затвердження відповідної редакції.

Аналізуючи в цілому заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви, поданої на виконання ухвали суду від 23 листопада 2020 року слід зазначити наступне.

Статтею 183 ЦПК України чітко визначено загальні вимоги до форми та змісту будь-якої письмової заяви, з якої вбачається, що вказаний перелік не передбачає надання будь-якого роду пояснень з того чи іншого питання.

Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає саме у позовній заяві.

Зі змісту ч. 3 ст. 175 ЦПК України вбачається, що виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги мають міститися у позовній заяві із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, як висновок, слід зазначити, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги у заяві про усунення недоліків позовної заяви, всупереч вимогам Закону, недотримався вимог щодо змісту такої письмової заяви, як того вимагає ЦПК України.

При цьому, позовна заява залишається документом, який так і не містить вимоги п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, що стосується повторно наданої виписки по особовому рахунку, то слід зазначити, що така так і не містить відповідних для неї реквізитів.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи.

Первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити:

1) назву документа (форми);

2) дату складання;

3) найменування банку, від імені якого складений документ;

4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру;

5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення;

6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 р. №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені:касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Отже, аналізуючи вищевказані вимоги до первинних документів, у даному випадку до банківської виписки по особовому рахунку, яка додана позивачем, слід зазначити, що така не містить обов`язкових реквізитів, які в обов`язковому порядку мають міститися у такого роду документах.

Суд також звертає увагу позивача на те, що вказаний в ухвалі від 16 квітня 2020 року такий недолік як незазначення на виписці за договором, довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідці про надання кредитних карток прізвища, ім`я та по батькові особи, яка їх підписала, її посада та відсутність відтиску печатки банку на вказаних документах, позивачем не виконаний.

Так, ще однією із підстав для залишення позовної заяви без руху послугувало те, що наданий позивачем доказ наявності заборгованості у відповідача, а саме розрахунок заборгованості, є незрозумілим суду для сприйняття та вивчення, зважаючи на те, що розрахунок сум, що підлягають стягненню має бути обґрунтованим, а також таким, який не містить прізвища, ім`я та по батькові особи, яка їх підписала, її посади та відтиску печатки банку.

А тому, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, без наявності вказаних вище реквізитів та недоліки якого не усунені на підставі ухвали суду від 23 листопада 2020 року, є лише відображенням односторонніх необґрунтованих арифметичних розрахунків позивача, що не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

При цьому, вказана позивачем обставина про те, що саме програмний комплекс банку формує розрахунки заборгованості саме в тій формі, які були подані до суду, не може слугувати підставою для того, щоб вважати такі розрахунки обґрунтованими.

Таким чином, у вказаний вище термін недоліки, зазначені в ухвалі від 23 листопада 2020 року позивачем не усунуто в повному обсязі.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення позовної заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 352, 354 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною та разом з доданими до неї документами повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: Сидоренко З.С.