ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/875/20
Провадження № 22-ц/4820/1848/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката Фляшовського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року (суддя Павлова А.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» в особі Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 22.03.1995 ОСОБА_2 на підставі розпорядження № 103 від 22.03.1995 була прийнята на роботу у ВП ВМЗ ПАТ "Мотор Січ" на посаду розпорядника (розпорядника робіт) третього розряду в цех 403.

За час трудових відносин до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 не притягувалась, дисциплінарні стягнення до неї не застосовувались.

12.05.2020 позивачу було вручено наказ від 12.05.2020 № 536/к, за підписом директора ВП ВМЗ ПАТ "Мотор Січ", за змістом якого її звільнено з роботи 13.05.2020 у зв`язку із скороченням чисельності працівників, неможливістю працевлаштувати позивача за її згодою на іншу роботу згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для прийняття наказу зазначено Акт від 12.05.2020, виписка засідання профкому № 12 від 12.05.2020.

13.05.2020 у трудову книжку позивача внесено запис про її звільнення у зв`язку із скороченням чисельності працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно із наказом від 13.05.2020 № 52.

Позивач вважає її звільнення незаконним, а себе такою, що підлягає поновленню на роботі.

У позові, серед іншого, вказано, що відповідач не попереджав позивача про скорочення чисельності працівників чи її штатної одиниці та не пропонував позивачу іншу роботу. При цьому, роботодавець зобов`язаний був запропонувати усі наявні на підприємстві вакансії, включаючи 18 його відокремлених підрозділів.

Також позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що працівники, які залишилися на роботі у відповідача на відповідних посадах, не мають переваг на залишення на роботі перед позивачем, визначених у ч. 2 ст. 42 КЗпП України. Безперервний стаж ОСОБА_1 становить більше 15 років.

Підставою звільнення у трудовій книжці позивача зазначено наказ № 52 від 13.05.2020, який останній вручено не було, тому ВП ВМЗ ПАТ "Мотор Січ" не дотримався порядку звільнення, встановленого у ст. 47 КЗпП України.

У зв`язку з цим позивач просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ "Мотор Січ" № 536/к про звільнення від 12.05.2020;

- визнати незаконним та скасувати наказ Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ "Мотор Січ" № 52 від 13.05.2020;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді розпорядника робіт третього розряду у Відокремленому підрозділі Волочиський машинобудівний завод ПАТ "Мотор Січ";

- стягнути з ПАТ "Мотор Січ" в особі Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ "Мотор Січ" на її користь заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5561,64 грн.;

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Мотор Січ" в особі Відокремленого підрозділу Волочиський машинобудівний завод ПАТ "Мотор Січ" про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає вказане рішення таким, що не ґрунтується на повному з`ясуванні обставин справи.

Зазначає, що їй не пропонувалась інша робота (працевлаштування) у зв`язку з відсутністю вакансій по професії, про що складено акт від 12.05.2020, який ОСОБА_1 підписала. На підставі цього місцевий суд дійшов помилкового висновку про належне повідомлення позивача про заплановане звільнення, фактичну відсутність вакантних посад, а відтак, і правомірність звільнення позивача. Підписаний позивачем протокол по суті не є повідомленням, не є документом, адресованим позивачу, не містить дати запланованого скорочення. Підпис позивача у вказаному протоколі може підтверджувати лише факт ознайомлення зі змістом протоколу, однак, не свідчить про вручення ОСОБА_1 персонального повідомлення про наступне вивільнення в розумінні ч. 1 ст. 49 2 КЗпП України. Зазначений протокол помилково оцінений судом як попередження про звільнення у зв`язку із скороченням чисельності працівників, оскільки інші працівники, зазначені в протоколі, як працівники, що підлягають звільненню, були переведені на іншу роботу наказом від 12.05.2020.

Суд при прийнятті рішення мав пересвідчитись у тому, чи пропонувалась позивачу інша робота, починаючи з 12.03.2020 року, та чи були наявні вакантні робочі місця станом на вказану дату та на подальший період до звільнення. Однак, судом надано оцінку лише акту від 12.05.2020, яким зафіксована відсутність вакантних посад саме на дату звільнення, а не на дату, в яку позивач була повідомлена про звільнення.

В апеляційній скарзі зазначено, що не ґрунтуються на засадах доказування та оцінки доказів доводи суду про відсутність вакантних посад у зв`язку із прийняттям наказів голови ради директорів АТ «Мотор Січ» від 01.03.2019 та Президента АТ «Мотор Січ» від 04.03.2020 №61. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказані накази були доведені до відома позивача, як це слідує з вимог самих наказів.

Суд першої інстанції фактично не досліджував питання наявності чи відсутності вакантних посад на структурних підрозділах відповідача, починаючи з 12.03.2020, обмежившись лише посиланням на накази від 01.03.2020 року та від 04.03.2020, не пересвідчившись у їх фактичному виконанні чи невиконанні.

Крім того, суд не надав правової оцінки тому, що у п. 7 наказу відповідача №61 від 04.03.2020 зазначалось про необхідність працевлаштування вивільнених працівників у строк до 31.03.2020. При цьому за змістом штатного розпису відокремленого підрозділу ВМЗ, який діяв станом на березень 2020 року, на цьому відокремленому підрозділі були наявні 35 вакантних посад, однак, відповідач не пропонував жодного із вказаних місць позивачу.

Апелянт також не погоджується з висновками суду про те, що при вирішенні питання про переважне право на залишення на роботі за ознаками безперервного стажу роботи на підприємстві та кваліфікації працівника, оцінка кваліфікації робітників здійснюється виключно роботодавцем. Враховуючи нормативну класифікацію професії позивача, яка вважається загальною для всіх видів економічної діяльності, а також внутрішню класифікацію посад у відповідача, апелянт вважає, що вона та працівник, якому надане переважне право на залишення на роботі, мають однакову кваліфікацію. Позивач є працівником з більш тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Мотор Січ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року без змін.

Зазначає, що норма ст.492 КЗпП України взагалі не вимагає письмового попередження про звільнення. Також законом ніде не вимагається, що в попередженні про звільнення має бути дата запланованого скорочення. Важливим є те, щоб роботодавець дотримався двомісячного терміну з моменту попередження працівника про звільнення, щоб не звільнити працівника до закінчення даного строку, оскільки це буде порушенням трудового законодавства.

Адміністрація ВП ВМЗ АТ Мотор Січ вважає, що протокол № 1 від 12.03.2020 є належним доказом того, що позивач належним чином повідомлена про заплановане звільнення, і судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення з цього питання.

Та обставина, що інші працівники, які зазначені в апеляційній скарзі, були переведені у новий цех, пояснюється тим, що роботодавець у відповідності до ч. З. ст.492 КЗпП України пропонує вивільнюваним працівникам іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Крім того, згідно наказу № 543/к від 12.05.2020, який є в матеріалах справи, працівники, перелічені у додатку № 1 до цього наказу, були працевлаштовані на роботу з 13.05.2020.

На думку відповідача не відповідають дійсності доводи представника позивача, що суд першої інстанції мав пересвідчитись у тому, чи пропонувалася позивачу інша робота саме починаючи з 12.03.2020 та чи були наявні вакантні місця. Суд першої інстанції розглядав як доказ наказ АТ Мотор Січ № 67 від 01.03.2019 Про структурну реорганізацію, яким передбачено всі вакантні штатні одиниці всіх структурних і відокремлених підрозділів скоротити. Для всіх структурних підрозділів поставлено завдання оптимізувати чисельність персоналу, скоротивши таку не менш як на 10% працюючих. Крім того, у відповідності до ч. З. ст. 12 ЦПК України, позивач мала б довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень а саме чи були в період з 12.03.2020 по 13.05.2020 вакантні посади чи робота за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку позивач могла б виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду.

Наказ № 67 від 01.03.2019 Про структурну реорганізацію взагалі не містить вимоги ознайомлювати з цим наказом позивача. Він є внутрішньою документацією товариства і стосується керівників підрозділів, а не позивача. Наказ № 61 від 04.03.2020 Про реорганізацію доведений до позивача на засіданні комісії цеху 403, що підтверджується протоколом № 1 від 12.03.2020.

Адміністрація ВП ВМЗ АТ Мотор Січ погоджується з тим, що оцінка кваліфікації і продуктивності праці здійснюється роботодавцем, оскільки саме роботодавець проводить зміни в організації виробництва і праці, і саме йому належить право на залишення на роботі більш кваліфікованих працівників. Крім того, чинним законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. Саме тому роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації своїх працівників, що включає в себе такі обставини: наявність відповідної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень, отримання премій, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках.

Щодо доводів представника позивача, що ОСОБА_3 було надано переважне право на залишення на роботі, а не ОСОБА_1 , пояснюється тим, що ОСОБА_3 працювала на посаді розподілювача робіт в дільниці № 6 цеху 403 розбирання та дефектації двигунів, ремонту авіадвигунів, має 4 розряд. ОСОБА_1 працювала на посаді розподілювача робіт в дільниці № 2 збирання ПАЕС-2500, ТГУ-8, глушників, має 4 розряд. Оскільки завод на даний момент не збирає ПАЕС-2500, ТГУ-8, переважне право залишення на роботі було надано ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_3 працює в дільниці розбирання, ремонту та дефектації авіадвигунів з 06.04.2015, тому краще знає номенклатуру деталей, пов`язаних з авіадвигуном, знає обсяг виконуваної роботи. В той же час ОСОБА_1 , працюючи на посаді розподілювача робіт в групі збирання ПАЕС-2500, взагалі не володіє інформацією про номенклатуру деталей авіадвигуна, технологічним процесом ремонту.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з абз. 1-3 ст. 49 2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Зі змісту положень ст. 47 КЗпП слідує, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 в справі №487/2191/17 (провадження № 61-38337св18) висловив правову позицію, відповідно до якої: власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 22 березня 1995 року позивач ОСОБА_2 була прийнята на роботу в Акціонерне товариство "Мотор Січ" Волочиський машинобудівний завод на посаду розпорядника третього розряду в цех 403.

13 травня 2020 року позивача звільнено у зв`язку із скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно із наказом від 13.05.2020 № 52.

Вказані відомості містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 03.01.1989 (т. 1 а. с. 9-12).

Наказом голови ради директорів АТ "Мотор Січ" ОСОБА_4 № 67 "Про структурну реорганізацію" від 01.03.2019 поставлено завдання для всіх структурних підрозділів оптимізувати чисельність персоналу скоротивши таку не менш як на 10% працюючих. Прийом на роботу на період вивільнення призупинити. Всі вакантні штатні одиниці всіх структурних і відокремлених підрозділів скоротити (т. 1 а. с. 123).

Наказом президента АТ "Мотор Січ" ОСОБА_5 від 04 березня 2020 року № 61 "Про реорганізацію" у зв`язку із зменшенням попиту на товари народного вжитку що виробляються Волочиським машинобудівним заводом (далі - ВМЗ, завод) та необхідністю змін в організації виробництва і праці було ліквідовано цех НОМЕР_2 і цех 403, на основі якого було створено механозбірний цех 403. Пунктом 3 цього наказу начальника цеху 403 ОСОБА_6 зобов`язали ознайомити з даним наказом всіх працівників цеху під підпис, створити комісію по вивільненню працівників у зв`язку із реорганізацією. Вивільнених працівників працевлаштувати за їх згоди в ВМЗ при наявності вакансій (п.7) (т. 1 а. с. 81).

12.03.2020 відбулось засідання комісії цеху 403 ВМЗ по структурній реорганізації, визначення штатних одиниць, які скорочуються, і працівників, які підлягають звільненню. Серед інших, було вирішено скоротити штатну посаду розпорядника робіт ОСОБА_1 . Пунктом 3 Протоколу № 1 засідання вказаної комісії від 12.03.2020 передбачено, що працівникам, які підлягають звільненню роз`яснені їх права згідно діючого законодавства при скороченні чисельності і штату працівників.

З даним протоколом ознайомлена ОСОБА_1 під підпис, що свідчить про попередження позивача за два місяці про її майбутнє звільнення (т. 1 а. с. 83-104).

Відповідно до протоколу № 12 засідання профкому від 12 травня 2020 року адміністрації заводу надано згоду на звільнення ряду робітників, в тому числі, і розпорядника робіт ОСОБА_1 - з 13.05.2020 (т. 1 а. с. 45-46, 79-80).

ОСОБА_1 не пропонувалась інша робота (працевлаштування) у зв`язку із відсутністю вакансій по професії, про що складено Акт від 12.05.2020. Даний Акт підписано позивачем (т. 1 а. с. 44, 76).

12 травня 2020 року позивачу було вручено наказ за підписом директора Волочиського машинобудівного заводу "Мотор Січ" Стаднічука А.І. "Про звільнення" № 536/к від 12.05.2020, згідно якого ОСОБА_1 - розпорядника робіт цеха № 403 звільнено з 13.05.2020 у зв`язку із скороченням чисельності працівників, неможливістю працевлаштувати позивача за її згодою на іншу роботу згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для прийняття наказу зазначено Акт від 12.05.2020, виписка засідання профкому № 12 від 12.05.2020 (т. 1 а. с. 13, 44, 78).

Судом досліджено копію наказу № 52 "Про припинення трудового договору" від 13.05.2020, згідно якого розпорядника робіт ОСОБА_1 звільнено 13.05.2020 в зв`язку із скороченням чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу №536/к від 12.05.2020 (т. 1 а. с. 43, 77).

В АТ "Мотор Січ" 18 відокремлених підрозділів. Інші відокремлені підрозділи товариства розташовані поза межами м. Волочиськ, а саме: в м. Запоріжжя і Запорізькій області, м. Лубни, м. Первомайськ, м. Вінниця, м. Київ (т. 1 а. с. 14-22).

Відповідно до Положення про відокремлений підрозділ - Волочиський машинобудівний завод Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" (далі - Положення), ВМЗ входить до складу АТ "Мотор Січ" без права юридичної особи і є структурним підрозділом Товариства з правом відкриття поточних і розрахункових рахунків (п. 1.1 Положення) (т. 1 а. с. 126-134).

Для поліпшення виробничо-господарської діяльності завод може внести пропозиції або за розпорядженням голови ради директорів провести роботу зі зміни організаційної структури і структури управління, сформувати і скасувати будь-який господарський орган, виходячи з умов і особливостей виробництва і необхідності забезпечення виробничої діяльності заводу, Товариства (п. 3.3 Положення).

Згідно з п. 6.3.5 Положення, директор ВМЗ проводить прийом і звільнення, призначення на посаду і звільнення з посади, укладає трудові договори з керівниками і фахівцями відповідно до трудового законодавства і СТП 549.00.381, застосовує до працівників заходи дисциплінарного стягнення.

Директор заводу формує штат управління заводом і очолює його, визначає організаційну структуру заводу, створює і (або) скасовує будь-який відокремлений підрозділ (п. 6.3.7 Положення).

Згідно наказу голови ради директорів АТ "Мотор Січ" ОСОБА_4 № 67 "Про структурну реорганізацію" від 01.03.2019 всі вакантні штатні одиниці всіх структурних і відокремлених підрозділів наказано скоротити. Для всіх структурних підрозділів поставлено завдання оптимізувати чисельність персоналу скоротивши таку не менш як на 10% працюючих (т. 1 а. с. 123).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги законодавства при звільненні позивача із роботи, підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення на її користь заробітку за час вимушеного прогулу немає.

Ч. 2 ст. 42 КЗпП України, на яку посилався представник позивача, в даних правовідносинах застосуванню не підлягає.

За висновками суду оцінка кваліфікації робітників здійснюється виключно роботодавцем, адже саме він має достатньо об`єктивних даних про кваліфікацію та продуктивність праці кожного із них.

Позивач не виклала переконливі аргументи, що саме вона має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці у порівнянні з іншими розпорядниками робіт, а також має інші переваги у залишенні на роботі.

Судом не здобуто будь-яких доказів на підтвердження того, що в ПАТ «Мотор Січ» мали місце не запропоновані ОСОБА_1 вакантні посади чи робота за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку позивач могла виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що суд при прийнятті рішення мав пересвідчитись у тому, чи пропонувалась позивачу інша робота, починаючи з 12.03.2020 року, та чи були наявні вакантні робочі місця станом на вказану дату та на подальший період до звільнення, тоді як надано оцінку лише акту від 12.05.2020, яким зафіксована відсутність вакантних посад саме на дату звільнення, а не на дату, в яку позивач була повідомлена про звільнення, є необґрунтованим та не є підставою для скасування судового рішення. Судом першої інстанції зазначені вимоги виконані. Так, судом досліджено копію наказу АТ Мотор Січ № 67 від 01.03.2019 Про структурну реорганізацію, яким передбачено всі вакантні штатні одиниці всіх структурних і відокремлених підрозділів скоротити. Крім того, судом досліджені штатні розписи підприємства. Позивач доказів наявності вакантних посад не навела. Відтак, за відсутності вакантних посад, при скороченні штату працівників відповідач не мав можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу роботу.

Безпідставним є твердження апелянта про те, що підписаний протокол не свідчить про вручення ОСОБА_1 персонального повідомлення про наступне вивільнення в розумінні ч. 1 ст. 49 2 КЗпП України.

Посилання ОСОБА_1 , що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що були доведені до відома позивача накази голови ради директорів АТ «Мотор Січ» від 01.03.2019 та Президента АТ «Мотор Січ» від 04.03.2020 №61, як це слідує з вимог самих наказів, є безпідставним. Наказ № 67 від 01.03.2019 Про структурну реорганізацію не містить вимоги ознайомлювати з цим наказом позивача. Він є внутрішньою документацією товариства і стосується керівників підрозділів. Водночас, наказ № 61 від 04.03.2020 Про реорганізацію доведений до відома позивача на засіданні комісії цеху 403, що підтверджується протоколом № 1 від 12.03.2020.

Апеляційний суд не бере до уваги аргументи апеляційної скарги, що суд першої інстанції фактично не досліджував питання наявності чи відсутності вакантних посад на структурних підрозділах відповідача, починаючи з 12.03.2020, обмежившись лише посиланням на накази від 01.03.2020 року та від 04.03.2020, не пересвідчившись у їх фактичному виконанні чи невиконанні.

Твердження ОСОБА_1 , що суд не надав правової оцінки тому, що у п. 7 наказу відповідача №61 від 04.03.2020 зазначалось про необхідність працевлаштування вивільнених працівників у строк до 31.03.2020, адже за змістом штатного розпису відокремленого підрозділу ВМЗ, який діяв станом на березень 2020 року, на цьому відокремленому підрозділі були наявні 35 вакантних посад, є безпідставним. Начальнику ОК ВМЗ ОСОБА_7 було доручено працевлаштувати на ВМЗ працівників, що вивільнились, за наявності вакансій.

Наявність вакантних місць на ВМЗ позивач не навела.

Посилання апелянта на те, що вона є працівником з більш тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві, тому невірними є висновки суду про те, що при вирішенні питання про переважне право на залишення на роботі за ознаками безперервного стажу роботи на підприємстві та кваліфікації працівника, оцінка кваліфікації робітників здійснюється виключно роботодавцем, також не є достатньою підставою для скасування рішення суду. Апеляційний суд бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що саме роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації своїх працівників з врахуванням відповідних критеріїв. Так, ОСОБА_3 , якій товариством надано переважне право залишення на роботі, працює в дільниці розбирання, ремонту та дефектації авіадвигунів з 06.04.2015, тому краще знає номенклатуру деталей, пов`язаних з авіадвигуном, знає обсяг виконуваної роботи. В той же час ОСОБА_1 , працюючи на посаді розподілювача робіт в групі збирання ПАЕС-2500, взагалі не володіє інформацією про номенклатуру деталей авіадвигуна, технологічним процесом ремонту. Крім того, зазначені посади є різними та знаходяться в різних підрозділах.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк