Справа № 426/2418/20
РІШЕННЯ

іменем України

08 грудня 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретарів судового засідання - Діброви А.О., Філіпенко А.С.,

представника позивача - адвоката Шамардіна О.М., ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Суткової Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя і визнання права власності на 1/2 частку автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував з відповідачем у шлюбі з 18 вересня 2010 року. Рішенням суду від 11 січня 2019 року шлюб розірвано. За час спільного проживання, 11 березня 2016 року він та відповідач придбали автомобіль HYUNDAI ELANTRA легковий седан В, який зареєстровано за ОСОБА_4 . Автомобіль є спільним майном і належить їм на праві спільної власності подружжя. Відповідач заперечує проти його прав на користування і володіння автомобілем. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04 серпня 2020 року закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 серпня 2020 року було встановлено, що відповідач після реєстрації шлюбу 01 червня 2019 року змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », та ухвалено зазначати відповідача як « ОСОБА_7 » ( а.с. 111).

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, на веб-порталі Судової влади. Надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с. 26). Представник позивача адвокат Шамардін О.М. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просить позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що спірний автомобіль був придбаний подружжям у період шлюбу, автомобіль зареєстрований на відповідача та наразі знаходиться на штраф майданчику в м. Луганську.

08.12.2020 представник позивача - ОСОБА_8 подав суду заяву про продовження розгляду справи за його відсутності та відсутності позивача, також зазначив, що врегулювання спору мирним шляхом не відбулось, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні участі не брала, повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином.

14 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що жодним доказом не підтверджено те, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Звіт про оцінку майна, наданий позивачем, містить різні ідентифікаційні коди, а саме: на першій сторінці вказаний ЄДРПОУ ТОВ «Центр експерт груп» 42838130, на печатці 428888265. Вважає позовну заяву необґрунтованою та проти позову заперечує (а.с. 129-133). Представник відповідача адвокат Суткова Р.А. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, вважає що позов подано передчасно, оскільки не дотримано позасудовий порядок врегулювання спору, передбачений ст. 71 СК України. Також вважає невстановленим, що транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбавався з кошти матері відповідача.

08.12.2020 представник відповідача подала суду заяву про розгляду справи за її відсутності та відсутності відповідача, просить врахувати доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та усні пояснення представника відповідача, надані у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 18 вересня 2010 року сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований Кам`янобрідським відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 360. Шлюб розірвано рішенням Марківського районного суду від 11 січня 2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 11.02.2020 р. ( а.с. 10).

Сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Кам`янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с. 11).

01 червня 2019 року відповідач ОСОБА_4 /дошлюбне прізвище ОСОБА_6 / зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 01 червня 2019 року Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с. 106). У період спільного подружнього життя, а саме 11 березня 2016 року подружжям був придбаний автомобіль марки - HYUNDAI ELANTRA, загальний легковий седан В, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1797, колір сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був зареєстрований 11 березня 2016 року в Територіальному сервісному центрі №4441 Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області на ім`я відповідача ОСОБА_3 /дошлюбне прізвище ОСОБА_5 / на підставі договору купівлі-продажу 254 від 11 березня 2016 року, що підтверджено листом Територіального сервісного центру №4441 Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області (а.с. 71). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу 254 від 11 березня 2016 року власником спірного транспортного засобу зазначена відповідач ОСОБА_3 /дошлюбне прізвище ОСОБА_5 / (а.с. 12). Станом на 14 грудня 2018 року тимчасовий реєстраційний талон серії НОМЕР_5 , виданий 11.03.2016 р. на ім`я позивача ОСОБА_2 для керування спірним транспортним засобом марки HYUNDAI ELANTRA, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1797, колір сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , було анульовано за заявою власника даного транспортного засобу відповідача ОСОБА_3 /дошлюбне прізвище ОСОБА_5 / (а.с. 136).

На підтвердження ринкової вартості спірного автомобіля позивачем надано Звіт про оцінку майна автомобіля HYUNDAI ELANTRA, загальний легковий седан В, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , від 27.01.2020 р., згідно якого ринкова вартість спірного автомобіля становить 194 640,00 грн. (а.с. 13-17).

Даний звіт складено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Центр Експерт Груп», містить підпис директора ТОВ «Центр Експерт Груп» та завірений печаткою ТОВ «Центр Експерт Груп». На титульній сторінці звіту вказано ЄДРПОУ ТОВ «Центр експерт груп» - 42838130, однак, печатка містить ідентифікаційний код 428888265. Вказаний ідентифікаційний код 428888265 містить і Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тому суд вважає очевидним те, що на титульній сторінці звіту допущена описка в частині зазначення ЄДРПОУ ТОВ «Центр експерт груп» - 42838130, замість правильного 428888265.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/, а згідно ч. 2 вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ч. 1 ст. 69 СК України закріплює права дружити і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тобто, той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У п. 25 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4 та 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Як встановлено судом спірний автомобіль придбаний сторонами у період шлюбу.

У даному випадку тягар доказування обставин щодо спростування презумпції спільності права власності подружжя на спірний транспортний засіб покладається на відповідача ОСОБА_3 . Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч наведених норм законодавства, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на спірний транспортний засіб, набутий у шлюбі.

Суд, враховуючи вищенаведені обставини справи та презумпцію спільності майна, набутого під час шлюбу, яка відповідачем не спростована, доходить висновку про те, що спірний автомобіль придбаний сторонами під час шлюбу, а тому відповідно до статті 60 СК України є спільним майном подружжя та частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України). Отже, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, від 07 червня 2017 року №6-2670 цс 16.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що автомобіль є річчю неподільною, а сторони не вчинили дій щодо попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, суд вважає необхідним залишити спірний автомобіль у спільній частковій власності сторін, визнавши ідеальні частки власності подружжя в цьому майні.

Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про те, що у даному випадку не дотримано позасудовий порядок врегулювання спору, передбачений ст. 71 СК України, оскільки діючим законодавством не передбачено обов`язкового досудового врегулювання спору про поділ майна.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову та в порядку поділу майна подружжя вважає за необхідне визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , залишивши автомобіль у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, то суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 973 грн. 20 коп., що становить 1% ціни позову ( 97320 грн. х 1% : 100).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя і визнання права власності на 1/2 частку автомобіля - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину автомобіля марки HYUNDAI ELANTRA, загальний легковий седан В, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1797, колір сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Залишити автомобіль марки HYUNDAI ELANTRA, загальний легковий седан В, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1797, колір сірий, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у спільній частковій власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , який поживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору у сумі 973 грн. 20 коп. (дев`ятсот сімдесят три грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2020 року.

Суддя Л.П. Бабічева