Провадження № 22-ц/4808/1289/20
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.

представника ОСОБА_1 адвоката Кушнарьова Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Шамотайло О. В. в м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1781. Відповідно до п.1 Договору вона передала у власність відповідача однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням, доглядом довічно на умовах, встановлених Договором. Сторони домовились, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення утриманням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500 грн на місяць. Позивач зазначає, що набувач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені набувачем чи відчужувачем. Відповідно до п.7 Договору грошове утримання повинно виплачуватись, починаючи з моменту укладення договору щомісячно до 10 числа поточного місяця на рахунок отримувача № НОМЕР_1 Івано-Франківському відділенні №2 Відкритого акціонерного товариства «ПЛЮС БАНК» (на теперішній час - АТ «Ідея Банк»). Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку, встановленому чинним законодавством. Вказує, що ОСОБА_2 , починаючи з листопада 2018 року і по теперішній час жодної умови Договору довічного утримання не виконує, жодних стосунків з нею не підтримує, жодної матеріальної, грошової або фізичної допомоги відчужувачу не надає, не цікавиться станом здоров`я позивача, не доглядає її. Просить розірвати договір довічного утримання від 31 липня 2008 року укладений між сторонами, посвідчений державним нотаріусом Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-178, застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме повернути ій однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , скасувати заборону на вказану квартиру, реєстраційний номер обтяження 7663902 та стягнути на її користь понесені судові витрати.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 , починаючи з листопада 2018 року і по теперішній час жодної умови Договору довічного утримання не виконує, жодних стосунків з Позивачем не підтримує, жодної матеріальної, грошової або фізичної допомоги відчужувачу не надає, не цікавиться станом здоров`я позивача, не доглядає її, що є грубим порушенням п.6-7 Договору. Позивач самостійно за власні кошти або за кошти родичів сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, однак не вистачає коштів на продукти харчування, ліки, одяг тощо.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, просять задовольнити цю скаргу.

Суд у встановленому законом порядку намагався повідомити ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання відповідач не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких вживались заходи про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено переконливості тверджень позивача про неналежне виконання відповідачем зобов`язань відповідно до умов договору довічного утримання від 31.07.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений державним нотаріусом Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1781, то суд вважає твердження позивача не доведеними матеріалами справи в яких містяться переважно тільки ксерокопії квитанцій оплати комунальних послуг за 2019р., а тому за результатами дослідження та вивчення всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 31 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1781(а.с.6-7).

Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням, доглядом довічно на умовах, встановлених Договором.

Згідно п.6 Договору набувач зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 . Сторони домовились, що утримання (догляд), у тому числі забезпечення утриманням, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500 грн на місяць.

Відповідно до п.7 Договору грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення договору щомісячно до 10 числа поточного місяця на рахунок отримувача № НОМЕР_1 Івано-Франківському відділенні №2 Відкритого акціонерного товариства «ПЛЮС БАНК». Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку, встановленому чинним законодавством.

Одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 20 000,00 грн, які позивач отримує від відповідача при підписані договору.

Згідно умов договору накладено заборону на відчуження однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.12 договору сторони домовились, що вказаний договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Договір довічного утримання діє з 2008 року, як вказує позивач у позовній заяві, відповідач належним чином не виконував умови договору довічного утримання та з листопада 2018 року не сплачує за комунальні послуги та щомісячне грошове забезпечення.

Відповідно до договору довічного утримання істотними умовами договору є: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному житловому будинку, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг, виконання різних видів ремонтних робіт, забезпечення медичною допомогою, забезпечення харчуванням.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23 вересня по 16 жовтня 2019 року перебувала на стаціонаному лікуванні у закладі охорони здоров`я з клінічним діагнозом черезвертальний перелом правої стегнової кістки на лікування якого затратила 18 774 грн, що підтверджується даними, які містяться у виписці з ісорії хвороби (а.с. 12-13).

ОСОБА_2 , в порушення п.6 Договору умовом договору довічного утримання не виконав свого обов`язку по наданню ОСОБА_1 необхідної допомоги пов`язаної з лікуванням позивачки.

Згідно п.6 Договору умовом договору довічного утримання ОСОБА_2 як набувач квартири зобов`язувався щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру до яких належать: плата за користування природним газом , теплопостачання, водопостачання, електроенергію, плата за телефон.

Установлено, що з січня 2019 року ОСОБА_1 самостійно сплачує комунальні послуги та ОСОБА_2 не надаються кошти на їх оплату, що підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.18-54) .

Відповідно до п.7 Договору грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення договору щомісячно до 10 числа поточного місяця на рахунок отримувача № НОМЕР_1 Івано-Франківському відділенні №2 Відкритого акціонерного товариства «ПЛЮС БАНК», який перейменовани на «Ідея Банк»

Згідно поданих виписок про рух коштів на рахунках ОСОБА_1 з листопада 2018 року відсутня інформація про надходження від ОСОБА_2 по 500 грн щомісячно на утримання позивачки (а.с.146, 147).

Вирішуючи даний спір та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не врахував і не звернув уваги, що допущені ОСОБА_2 порушення умов договору довічного утримання укладеного 31 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є істотними, внаслідок чого позивач значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору та відповідно п. 1 ч.1ст. 755 ЦК України є підставою для розірвання договору довічного утримання з повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 376 ЦПК України).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції тиким, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріальногота процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 503,63 грн згідно квитанції від 20.11.19 року, позовні вимоги підлягають задоволенню , то з ОСОБА_2 підлягає стягнення на користь ОСОБА_1 1 503,63 грн судового збору. Крім того, ОСОБА_1 сплачено судовий збір за поданння апеляційної скарги у розмірі 2 264,45 грн згідно квитанції від 15.10.20 року, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 31 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1781.

Скасувати обтяження арешт нерухомого майна, що зареєстровано в реєстрі за №1-1782, реєстраційний номер обтяження:7663902, який накладений за договором довічного утримання від 31.07.2008 року на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 503,63 грн витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви та 2 264,45 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 21 грудня 2020 року.

Судді: В.Д. Фединяк

І.В.Бойчук В.А.Девляшевський