Єдиний унікальний номер 0527/3560/2012
Номер провадження 22-ц/804/3372/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року

м. Бахмут

справа № 0527/3560/2012

провадження № 22-ц/804/3372/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

за участю секретаря Цимбал Д.А.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

боржник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржник ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку та видачу дублікату для пред`явлення виконавчого документа до виконання (суддя Наумик О.О.), ухваленого в приміщенні суду в місті Костянтинівка Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ЗАЯВИ

У серпні 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», Товариство) з заявою про поновлення пропущеного строку та видачу дублікату для пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 .

Заяву мотивовано тим, що 31 травня 2012 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі №0527/3560/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором № 014/11-173/513 від 08 вересня 2006 року за яким з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 23837,42 грн, а також судовий збір у розмірі 238,37 грн.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2017 замінено стягувача у цивільній справі №0527/3560/2012 з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із запитом про хід виконавчого провадження у цивільній справі №0527/3560/2012.

На запит на адресу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшла відповідь, в якій зазначено, що 21.10.2013 державним виконавцем винесені постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, проте доказів про повернення виконавчого документу попередньому стягувачу та відповідного акту про утилізацію матеріалів виконавчих проваджень не надано.

Під час передачі кредитної справи первісним кредитором до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» оригінал виконавчого листа не передавався, що підтверджується Актом прийому-передачі документів.

Враховуючи, що виконавчий лист втрачено, строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з незалежних від ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» причин, що підтверджується листом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,заявник просив:1) видати дублікат виконавчого документа у справі №0527/3560/2012 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/11-173/513 від 08 вересня 2006 року у сумі 23837 гривень 42 копійки та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 238 гривень 37 копійок;

2) визнати поважною причину пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа у справі №0527/3560/2012 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/11-173/513 від 08 вересня 2006 року в сумі 23837 гривень 42 копійки та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 238 гривень 37 копійок;

3) поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа у справі №0527/3560/2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/11-173/513 від 08 вересня 2006 року в сумі 23837 гривень 42 копійки та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 238 гривень 37 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ УХВАЛИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі представник Товариства посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

ЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Зазначає, що починаючи з жовтня 2018 року Товариство неодноразово зверталось до органів ДВС з інформаційними запитами про стан виконавчого провадження за виконавчим листом № 0527/3560/2012, проте відповідь Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області було надано лише 18.06.2020 року.

Звертає увагу, що під час передачі матеріалів кредитної справи від первісного стягувача до Товариства оригінал виконавчого листа не передавався, що підтверджується Актом прийому-передачі. До первісного стягувача виконавчий лист Костянтинівським МРВ ДВС не повертався.

Зазначає, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у 2014 році, під час пересилання виконавчий документ був загублений.

На підтвердження своєї позиції посилається на висновки Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 року у справі №166/1472/18, рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі №5-рп/2013, від 27.01.2010 року у справі №3-рп/2010 та зазначає, що виконавчий документ відсутній як у первісного стягувача, так і на виконанні у органів ДВС.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від боржника ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» слід залишити без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі сплинув до того часу, коли судом була постановлена ухвала про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні; з часу заміни сторони стягувача минуло три роки та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що заявник приймав заходи, щодо отримання від первісного стягувача виконавчого листа, крім того за тривалий строк з 2017 року до 2020 року після переходу прав вимоги на стадії виконавчого провадження до нового кредитора, заявником не приймалося будь-яких дій, спрямованих на витребування у стягувача виконавчого листа.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2012 року у цивільній справі 0527/3560/2012, що набрало чинності, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/11-173/513 від 08 вересня 2006 року в розмірі 23837 гривень 42 копійки та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 238 гривень 37 копійок.

На примусове виконання судового рішення 23.08.2012 представнику позивача [ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»] було видано 2 виконавчих листа (а.с.36).

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного МРУ МЮ (м. Харків) (а.с.84) повідомлено, що 18.10.2013 на примусове виконання до Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) надійшли виконавчі листи № 0527/3560/2012, видані Костянтинівським міськрайонним судом 31.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості у розмірі 23837,42 грн і ІТЗ у розмірі 238,37 грн.

21.10.2013 державним виконавцем винесені постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження згідно з п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції), більш точну інформацію надати не можливо, оскільки згідно матеріали виконавчих проваджень розділу XI п.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС утилізовані (а.с.84-85).

Листом Костянтинівського МРВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) від 04.09.2020 №17-17-13/55081 повідомлено, що згідно з даними АСВП до Костянтинівського МР ВДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) виконавчий лист у справі № 0527/3560/2012 не надходив (а.с.95).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні по справі № 0527/3560/2012: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.75-76). Ухвала набрала законної сили 11.05.2017.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Апеляційний суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів.

У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній станом на день видачі виконавчого листа, виконавчі листи та інші судові документи могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що виконавчий документ було втрачено первісним стягувачем, крім того, не доведено обґрунтованість пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за період з 2013 року по серпень 2020 року. Доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г).

Факт заміни кредитора його правонаступником не може бути поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строків на його пред`явлення до виконання.

Відповідно до частини 5 статті 15 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», замінивши у виконавчому провадженні первісного стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вони не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права, висновків суду не спростовують.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

При цьому, доводи представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про те, що рішення суду залишається невиконаним, що призводить до порушення прав стягувача, колегія суддів відхиляє, оскільки ці доводи самі по собі не можуть бути безумовною підставою для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання за відсутності належних доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

Визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Отже, оцінивши доводи апеляційної скарги та мотиви судового рішення щодо відмови у видачі дубліката виконавчих листів та поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом вищевказаних норм права не викликає розумних сумнівів, а апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», є необґрунтованою. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до неправильного тлумачення заявником норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді О.А. Мірута

О.О. Тимченко