Провадження №2/523/4643/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"21" грудня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить зобов`язати відповідача встановити в кв. АДРЕСА_1 індивідуальний газовий лічильник обліку газу. Зава мотивована тим, що відповідачем їй було відмолено у встановлені газового лічильника за її зверненням на підставі Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

АТ «Одесагаз» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За згодою позивача, за відсутності відзиву на позовну заяву, в зв`язку з неповажною неявкою представника відповідача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , як споживач та АТ «Одесагаз», як Оператор газорозподільної системи перебувають в договірних відносинах з приводу постачання та використання природного газу в кв. АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернулась із заявою від 23.07.2020р. до АТ «Одесагаз» в якій посилаючись на Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» просила встановити в її квартирі газовий індивідуальний лічильник обліку споживання газу, втім отримала відмову.

Вирішуючи спірне питання суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Отже, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані у термін до 01 січня 2021 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних, так і загальнобудинкових, що забезпечить 100 % облік спожитого природного газу населенням. Вказана норма носить імперативний характер, а відтак є обов`язковою для її реалізації суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, зокрема для АТ «Одесагаз».

При цьому слід зазначити, що у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загально будинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Як встановлено судом та підтверджується документально ОСОБА_1 не відмовлялась від встановлення їй індивідуального лічильнику природного газу і не чинила перешкоди представникам АТ «Одесагаз» у доступі до квартири для встановлення лічильнику природного газу, а, навпаки, 23 липня 2020 року зверталась до відповідача із заявою у якій просила встановити їй квартирний прилад обліку споживання природнього газу. Не отримавши задоволення заяви ОСОБА_1 27.10.2020р. звернулась з цим позовом до суду.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов, що відмова відповідача у задоволенні законних вимог ОСОБА_1 є безпідставною, що дає підстави стверджувати про обґрунтованість та доведеність пред`явлених позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи викладені позивачем.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259, 263-265,268, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживача задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Одесагаз» () встановити лічильник обліку споживання природного газу в квартирі АДРЕСА_1 (споживач ОСОБА_1 ).

Стягнути з Акціонерного товариства «Одесагаз» () на користь держави судовий збір в розмірі 840,80грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повен рішення суду складено 22 грудня 2020р.

Суддя