Справа № 766/6834/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар: Фетісової Т.С.

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно у порядку спадкування другої черги за правом представлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно у порядку спадкування другої черги за правом представлення.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що є власником 67/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 08.11.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №3206. Крім того, є власником 7/60 частин зазначеного будинку на підставі договору дарування від 10.11.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Куницею Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №5312.

Відповідно до рішення суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р., власником 1/30 частини вищевказаного житлового будинку є її бабуся - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 05.08.1999р.

Після її смерті, Першою Херсонською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №1010/1981р. Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , крім інших, звернулась її донька та водночас рідна тітка позивачки - ОСОБА_4 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частину житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 не отримала, однак, відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, вона є такою, що прийняла спадщину.

Крім того, на підставі договору дарування від 16.06.1975р., посвідченого Другою херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №6677, ОСОБА_4 є власником 18/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, розпорядження на випадок своєї смерті не залишала, спадкоємці за законом, окрім позивачки, після її смерті відсутні.

Разом з тим, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/30 та 18/100 частин вищевказаного житлового будинку після смерті ОСОБА_4 через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та позивачкою, а тому просила суд установити вказаний факт в судовому порядку та визнати за нею право власності на 18/100 та 1/30 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, заявлених у позові, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданому до суду відзиві просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_3 була співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 , в той час як в рішенні суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р. зазначена інша адреса. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено строк на прийняття спадщини, що є підставою відмови у задоволені позову.

Враховуючи подані заяви та належне повідомлення представника відповідача про дату, час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 7 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з послідуючими від 25.05.1998 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 та свідоцтва про народження НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 , 1930 року народження, та ОСОБА_7 . При цьому матір`ю ОСОБА_6 є ОСОБА_8 .

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 11.02.2004 року складено актовий запис про смерть.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу від 20.05.1998 року вбачається, що після укладення шлюбу 30.08.1969 року ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_10 .

З долученої в ході розгляду справи копі актового запису про шлюб ОСОБА_4 вбачається, що її дівоче прізвище було ОСОБА_11 .

З копії наявної в матеріалах спадкової справи №1010/1981 після смерті ОСОБА_3 заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини вбачається, що звертаючись із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначала про те, що окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом є її брат ОСОБА_6 .

Крім того, факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було підтверджено в судовому засідання показами свідка ОСОБА_12 , яка зазначила про те, що ОСОБА_13 є рідною тіткою ОСОБА_5 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також з огляду на зібрані у справі письмові докази, в тому числі заяву ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а також покази свідка ОСОБА_12 , а також, те, що встановлення факту родинних відносин в позасудовому порядку позивач не має можливості, а встановлення даного факту породжує для ОСОБА_2 юридичні наслідки, а саме, можливість реалізувати своє право на отримання спадщини,суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 є рідною племінницею ОСОБА_4 .

Підлягають задоволенню також позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи. визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З огляду на наведені норми права правове значення при вирішення спору має встановлення факту набуття спадкодавцем права власності на спірне нерухоме майно.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником 67/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 08.11.2001р., укладеного з ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_2 є власником 7/60 частин зазначеного вище житлового будинку згідно договору дарування від 10.11.2006р., укладеного з ОСОБА_14 , яка, в свою чергу набула вказану частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №р 3-4356 від 25.10.1999 року після смерті ОСОБА_3 , а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №р 1-238 від 02.03.2000 після смерті ОСОБА_15 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником 18/100 частин вказаного будинку є ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 16.06.1975р, укладеного з ОСОБА_3 . Власником же 1/30 частин значиться ОСОБА_3 , при цьому в якості підстави виникнення права власності значиться рішення суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р.

Згідно копії матеріалів спадкової справи за №1010/1981 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли: 1/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 порядку спадкування за заповітомїї внучка ОСОБА_14 , а також в порядку спадкування за закономїї дочки ОСОБА_16 та ОСОБА_4 по 1/30 частин вказаного житлового будинку кожна.

В подальшому після смерті ОСОБА_16 належні їй 1/30 частин в житловому будинку АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_14 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2000 року.

10.11.2006р. ОСОБА_14 належну їй в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , а також в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_16 частку в житловому будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування відчужила на користь ОСОБА_2 .

З наявного в матеріалах інвентарної справи рішення суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р. (звороті), вбачається, що номер будинку з 87В змінено на 118 згідно рішення виконкому №831 від 30.07.1958 року, тому доводи представника відповідача, що ОСОБА_3 була співвласником житлового будинку АДРЕСА_2 суд до уваги не приймає.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_4 є такою, що відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на 18/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , належні спадкодавцю на підставі договору дарування від 16.06.1975р. та 1/30 частин, які вона успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_3 ..

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа заведена не була. В той же час позивачка позбавлена отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та померлою.

Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

В силу ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_2 є спадкоємицею другої черги за правом представлення після смерті її тітки, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18/100 та 1/30 частини житлового будинку № НОМЕР_4 з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які б належали за законом її батькові, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , якби він був живий на час відкриття цієї спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини(ч.5 ст.1270ЦК України).

Як вбчається з довідки вих.№23 від 15.06.2018 органу самоорганізації населення №11 «Забалка» ОСОБА_4 в період з грудня 2007 року по листопад 2008 року постійно проживала разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 та виїхала до м.Тернопіль незадовго до своєї смерті.

Отже, ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , як така, що проживала разом із спадкодавцем час відкриття спадщини і не подала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, тому доводи представника відповідача, щодо пропуску позивачем строку на прийняття спадщини не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Згідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину.

Згідно зі ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкодавців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування спірного майна, оскільки приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З урахування викладеного, ненадання нотаріусу документів, що підтверджують родинні відносини позбавляє можливості видати спадкоємцю ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне майно, проте не позбавляє позивача права на спадщину, оскільки сумнів відносно того, що 18/100 та 1/30, що дорівнює 64/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , належала спадкодавцеві ОСОБА_4 , та позивач є її племінницею, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15,16,392,1216,1222,1223 ЦК України, ст.ст.4, 12, 82, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши ОСОБА_2 рідною племінницею померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 18/100 та 1/30, що дорівнює 64/300частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування другої черги за правом представлення після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко