Справа № 559/1486/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Протас Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна в натурі.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що їй належить 75/100 частини будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 27.02.1996 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 березня 2002 року.

Відповідачу на підставі рішення Дубенською міського суду від 10 грудня 2001 року залишено на праві особистої приватної власності 25/100 житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Дубенського міського суду від 10 грудня 2001 року.

На теперішній час її частка будинку не виділена в натурі, що завдає їй значні незручності стосовно розпорядження своїм майном. Вона не може оформити належним чином документи для субсидії та без дозволу відповідача не може зареєструвати нікого в належній їй частині житлового будинку.

Актами цивільного законодавства України, зокрема, надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Оскільки між нею та відповідачем не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку, так як місце перебування відповідача не відоме, вона звернулась до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

В судове засідання позивачка не з`явилась, згідно поданого клопотання, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить виділити в натурі їй у власність 75/100 житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані по АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту поділу вказаного в будівельно-технічній експертизі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «адресат відсутній», тому відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзиву на позову заяву, заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 75/100 частини будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 27.02.1996 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 березня 2002 року (а.с. 5, 8).

Відповідачу на підставі рішення Дубенською міського суду від 10 грудня 2001 року залишено на праві особистої приватної власності 25/100 житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Дубенського міського суду від 10 грудня 2001 року (а.с.6).

У технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 зазначено: ОСОБА_1 належить 75/100 частини будинку, ОСОБА_2 належить 25/100 частини будинку (а.с. 9-11).

Відповідно до ухвали суду від 10.12.2019 по справі призначено будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта №8844-8845 від 25.03.2020, пропонується наступний варіан поділу будинку: виділити власнику 75/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 (літ. А-1 на схемі розподілу): прихожу 1-2 площею 13,1 кв.м.; кімнату 1-3 площею 13, 8 кв.м., кімнату 1-4 площею 22, 6 кв.м., кімнату 1-5 площею 13, 9 кв.м.; в сінях (літ.а) частину коридору площею 5, 0 кв.м.; сіни (літ. а1) площею 16, 0 кв.м., а також 1/2 частину сараю (літ. Б), літню кухню (літ. В), гараж (літ.Г-1), 3/4 частини огорожі, а сходи (літ. А2) та криницю (літ. 1/2К) залишити у спільному користуванні (а.с. 33-49).

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На теперішній час частка будинку позивачці не виділена в натурі, що завдає їй значні незручності стосовно розпорядження своїм майном, оскільки вона не може оформити належним чином документи для субсидії, а також без дозволу всіх співвласників житлового будинку не може нікого зареєструвати.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Таким чином, з моменту набуття права спільної часткової власності на житловий будинок, вона з відповідачами мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном.

Актами цивільного законодавства України, зокрема, надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно викладеного у ст. 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

В тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №8844-8845 від 25.03.2020, існує технічна можливість виділити частку ОСОБА_1 в натурі, як окремий об`єкт нерухомості.

За таких обставин, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись: ст. ст. 15, 16, 317, 319, 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України ст.ст. 4, 5, 76, 81, 258, 259, 263-165 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна в натурі - задовольнити.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідеальну частку, а саме: 75/100 частини житлового будинку (корисна площа 84, 4 кв. м) від загальної площі 106, 7 квадратних метра, та 75/100 частини надвірних будівель, вартість яких становить 473660 (чотириста сімдесят три тисячі шістсот шістдесят) гривень, що розташовані по АДРЕСА_1 , виділивши приміщення в житловому будинку (літ. А-1 на схемі розподілу): прихожу 1-2 площею 13,1 кв.м.; кімнату 1-3 площею 13, 8 кв.м., кімнату 1-4 площею 22, 6 кв.м., кімнату 1-5 площею 13, 9 кв.м.; в сінях (літ.а) частину коридору площею 5, 0 кв.м.; сіни (літ. а1) площею 16, 0 кв.м., а також 1/2 частину сараю (літ. Б), літню кухню (літ. В), гараж (літ.Г-1), 3/4 частини огорожі, а сходи (літ. А2) та криницю (літ. 1/2К) залишити у спільному користуванні, згідно висновку експерта №8844-8845 від 25.03.2020.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2020.

Суддя: Р.В. Ралець