ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2148/20
Провадження № 2/210/1350/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" грудня 2020 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хлистуненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, суд -
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач проводить господарську діяльність з виробництва і транспортування теплової енергії та надання послуг з постачання теплової енергії для потреб населення в межах Військового містечка-33 в м. Кривий Ріг. В том числі послуги з централізованого опалення надаються до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , співвласником якої є відповідач. ТОВ «ДУРБ» здійснює постачання теплової енергії фізичним та юридичним особам з 01.12.2013 року. 10.12.2013 року ТОВ «ДУРБ» через місцеві ЗМІ попередило споживачів про необхідність укладення договорів. Вказана квартира є однокімнатною, опалювальною площею 31,60 м.кв. Позивачем щомісячно, протягом опалювального періоду, постачається теплова енергія до квартири відповідача, відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг для ТОВ «ДУРБ». Відповідач не виконував обов`язок з оплати отриманих послух з опалення, в зв`язку з чим у квартирі, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року виникла заборгованість в сумі 10 104,48 грн.
У лютому 2018 року ТОВ «ДУРБ» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення у сумі 10 104,48 грн. за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року. 01.03.2018 року було винесено судовий наказ по справі №210/913/18, який ухвалою від 15.05.2019 року скасовано за заявою боржника ОСОБА_1 . Судовий наказ пред`являвся стягувачем для примусового виконання до Металургійного ВДВС м. Кривого Рогу. При примусовому виконанні даного судового наказу з доходів відповідача було утримано 2 294,85 грн. Таким чином сума заборгованості за послуги з централізованого опалення становить 7 809,63 грн.
Тому позивач, просить суд, стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у сумі 7809,63 за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року та судового збору у сумі 2102,00 грн.
Ухвалою від 17.08.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу двічі направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Станом на 14.12.2020 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, не подавали.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, що надається позивачем за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с. 10-12).
Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Відповідачу належить ј частка даної квартири (а.с.30).
Згідно довідки про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані особи відсутні (а.с.32).
Частиною 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України визначено, що власність зобов`язує та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Будинок, який належить відповідачу на праві спільної сумісної власності, є багатоповерховим, опалення квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку.
Відповідач у вказаний у позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавав та не звертався. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідача, тому відповідач є такими, що фактично споживав надані послуги.
На підставі зазначених фактів, конклюдентних дій відповідача та приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Обов`язок споживачів оплатити надані послуги встановлено ст. 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».
Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно.
Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено обов`язок споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
У судовому засіданні встановлено, що розмір плати за послуги, які надавались ТОВ «ДУРБ», встановлений відповідно до Тарифів на теплову енергію, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) для ТОВ «ДУРБ», діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг.
Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію ТОВ «ДУРБ», затверджених Постановами НКРЕКП, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 610, 614 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 247, 258, 259, 263 265, 274, 275, 278, 279 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко