ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/4159/13-ц
Провадження № 22-ц/4820/1935/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/4159/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 02 листопада 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Заява мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2013 року, залишеним без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2013 року у справі 686/4159/13-ц та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2005 року в розмірі 31376,43 грн. та 313,76 грн. судового збору. Заявник також зазначав, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.10.2015 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» видано дублікат виконавчого листа у справі №686/4159/13, проте звертаючись 27 липня 2020 року до Другого відділу ДВС м. Хмельницького із заявою про відкриття виконавчого провадження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» долучило до заяви дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 31376,43 грн. та 313,76 грн. судового збору за виконавчим листом №686/19071/14-ц. Посилаючись на те, що вказаний виконавчий лист виданий у іншій справі №686/19071/14-ц, в якій він не є боржником, ОСОБА_1 просить визнати вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема положень ст. 369 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Апелянт вказує, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо залишення його заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню без задоволення. Адже дублікат виконавчого листа у справі №686/19071/14-ц не відповідав вимогам, що ставилися до виконавчого документу на час видачі його дубліката, зокрема ч. 2 ст 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на те, що дублікат виконавчого листа був виданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі рішення у справі №686/19071/14-ц, до якого сторони не мають жодного відношення, апелянт просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, адже підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

ОСОБА_1 та представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Москалюк С.А. до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заявник направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з причин зайнятості в іншому судовому засіданні.

Враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 232 ЦПК України судова колегія вважає, що причина неявки заявника є неповажною, адже ОСОБА_1 не надано доказів, що він 23.12.2020 об 10.30 годині буде приймати участь у іншому судовому засіданні, а із офіційного повідомлення, розміщеного на сайті Житомирського апеляційного суду, інформація щодо участі ОСОБА_1 під час розгляду 23.12.2020 об 10.30 годині справи №282/308/19 відсутня, тому відсутні підстави для відкладення розгляду цієї справи та, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, що визначені ст. 371 ЦПК України, можливо справу слухати за відсутності заявника.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25 березня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом ухвалено рішення у справі 686/4159/13-ц, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP82220179 відмовлено (а.с. 24-25).

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2013 року скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2013 року та ухвалено нове, яким позов задоволено та стягнуто на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 22 грудня 2005 року в розмірі 31376,43 грн. та 313,76 грн. судового збору (а.с. 61-63).

23 жовтня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист для примусового стягнення заборгованості (довідковий лист до справи).

09 грудня 2013 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2013 року скасовано, а рішення Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2013 року залишено без змін (а.с. 87-88).

В подальшому постановою Верховного Суду України від 21 січня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції (а.с. 120-122).

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року рішення Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2013 року залишено без змін (а.с. 126-127).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07 жовтня 2015 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2019 року задоволено заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та постановлено видати дублікат виконавчого листа відповідно до рішення апеляційного суду Хмельницької області від 12 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 31376,43 грн. та 313,76 грн. судового збору.

Звертаючись до суду із заявою про визнання дубліката виконавчого листа №686/19071/14-ц таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на те, що у цьому дублікаті невірно зазначений номер справи №686/19071/14-ц, у якій він не є боржником, замість правильного №686/4159/13-ц, тому дублікат виконавчого листа є помилковим та має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених вимог.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального і процесуального права та надав відповідну правову оцінку всім фактичним обставинам справи і доказам.

Так, згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України 2004 року у редакції, чинній на час видачі дублікату виконавчого листа, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями статті 432 ЦПК України від 15 грудня 2017 року.

Відповідно до змісту вказаних вище норми ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Встановивши, що обставини, з якими заявник пов`язує помилковість видачі судом виконавчих документів не є підставами, в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України для визнання виданого на підставі ухвали суду дублікату виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дублікат виконавчого листа у справі №686/19071/14-ц не відповідав вимогам, що ставилися до виконавчого документу на час видачі його дубліката не заслуговують на увагу, адже наявність невірного зазначення номеру справи у дублікаті виконавчого листа може бути підставою для виправлення помилки, а не для визнання його таким що не підлягає виконанню.

Інших доводів, які б давали підстави вважати, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення заяви, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 02 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 23 грудня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай