Провадження № 2/752/5529/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.12.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання дій і бездіяльності протиправними та спонукання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в:

у червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність АТ «ОТП Банк» щодо не проведення ідентифікації особи ОСОБА_2 , під час відкриття йому банківського карткового рахунку, фінансового моніторингу цього клієнта, в результаті чого кошти позивача в сумі 102 000 грн. були перераховані по платіжному дорученню від 03.05.2019 року невстановленій особі, чим спричинено шкоду;

- визнати протиправними дії АТ «ОТП Банк» по відмові повернути ОСОБА_1 перераховані на рахунок № НОМЕР_1 готівкові кошти у розмірі 102 000 грн.;

- стягнути з АТ «ОТП Банк» на користь позивача 102 000 грн.;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 3 травня 2019 року ОСОБА_1 перераховано через касу відділення АТ «ОТП Банк» в м. Чернігові на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 102 000 грн. як аванс згідно договору про поставку автомобіля із Німеччини.

Пізніше позивачем з?ясовано, що рахунок у Оболонському відділенні АТ «ОТП Банк» в м. Києві, відкритий на ім? ОСОБА_2 , відкрито по підробленому паспорту, в результаті чого грошові кошти перераховано не ОСОБА_2 , а іншій особі, яка підробила його паспорт.

13.05.2019 року позивачем направлено дві заяві на адресу АТ «ОТП Банк» з вимогами про блокування карткового рахунку ОСОБА_2 та збереження відеозаписів із камер відеоспостереження у місцях, де було знято готівкові кошти, а також повернення грошових коштів у розмірі 102 000 грн.

16.06.2019 року позивач отримав лист АТ «ОТП Банк», яким позивачу відмовлено у поверненні грошових коштів позивачу у сумі 102 000 грн.

Крім того, за заявами позивача у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.05.2019 року та 06.06.2019 року зареєстровано два кримінальні провадження № 0003860 та № 70000876 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 та 190 ч. 2 КК України, відповідно. Досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях встановлено, що картковий рахунок на ім? ОСОБА_2 № НОМЕР_1 було відкрито у Оболонському відділенні АТ «ОТП Банк» в м. Києві по підробленому паспорті.

22.03.2020 року позивач повторно звернувся до відповідача АТ «ОТП Банк» із заявою про повернення грошових коштів у сумі 102 000 грн.

Листом АТ «ОТП Банк» від 30.04.2020 року позивачу відмовлено у поверненні грошових коштів.

Позивач посилається на протиправність дій відповідача щодо не проведення ідентифікації та верифікації клієнта ОСОБА_2 при відкритті останньому карткового рахунку № НОМЕР_1 було відкрито у Оболонському відділенні АТ «ОТП Банк» в м. Києві, не здійснив фінансовий моніторинг операцій по його рахунку, в результаті чого грошові кошти позивача зараховано на рахунок іншої невстановленої особи, яка надала підроблений паспорт.

Обґрунтовуючи правову позицію положеннями ст. 22 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 102 000 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

16.07.2020 року до суду надійшов відзив АТ «ОТП Банк», в якому відповідач вказав про безпідставність позовних вимог з огляду на наступне.

Вказано, що 02.04.2019 року у відділенні «Оболонське» АТ «ОТП Банк» було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 та видана банківська картка громадянину, який пред?явив паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , а також довідку про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків № НОМЕР_4 , видані на ім? ОСОБА_2 . Ідентифікація та верифікація клієнта, а також формування справи з юридичного оформлення рахунку, проводились начальником Відділу обслуговування клієнтів відділення «Оболонське» Наджафовим А.І. у відповідності до вимог закону.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 за своєї ініціативи та з власної волі у приміщенні відділення банку у м. Чернігові по зазначеним ним же реквізитам та із призначенням платежу «поповнення карткового рахунку» ініціював переказ грошових коштів у розмірі 102 000 грн. на користь ОСОБА_2 . Відтак, зазначає, що переказ грошових коштів у розмірі 102 000 грн. в касі відділення банку було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства та відповідно до вказаних ОСОБА_1 власноруч реквізитів, що стверджується підписом останнього на платіжному дорученні.

Крім того, відповідач вказує, що Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», не визначено вичерпного переліку ризиків, відтак банком, як суб?єктом первинного фінансового моніторингу, розроблено Правила внутрішнього фінансового моніторингу із власними критеріями легалізації (відмивання) доходів, якими передбачено, що фінансова операція підлягає внутрішньому фінансовому моніторингу, якщо у суб?єкта первинного фінансового моніторингу виникають підозри щодо проведення клієнтом операцій. Однак, відповідач вказує, що спірна транзакція не викликала у банку жодних підозр, оскільки не підпадала під дію положень Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», оскільки транзакція на суму 102 000 грн. була здійснена ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , як клієнтом банку.

За вказаних обставин відповідач зазначає про відсутність правових підстав для застосування цивільно-правової відповідальності АТ «ОТП Банк».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2020 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений судом належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно квитанції № N00T020YYI від 3 травня 2019 року, здійснено операцію переказу грошових коштів у розмірі 102 000 грн. платником ОСОБА_1 на ім?я отримувача ОСОБА_2 , номер рахунку НОМЕР_2 , призначення платежу - поповнення карткового рахунку (а.с. 15).

Аналізуючи вказану копію квитанції про здійснення банківської операції - переказу грошових коштів, суд зазначає, що зі змісту самої квитанції вбачається, що картковий рахунок отримувача ОСОБА_2 має номер НОМЕР_2 .

Разом з тим, позивач стверджує про здійснення переказу на ім? ОСОБА_2 на рахунок № НОМЕР_1 .

Крім того, позивач посилається на ту обставину, що 03.05.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Драй Авто Груп» укладено договір поставки автомобіля під замовлення № 124, згідно п. 3.1.1 якого замовник ОСОБА_1 сплачує на користь виконавця ТОВ «Драй Авто Груп» на карту № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОТП Банк, гарантійний внесок у розмірі 30 % вартості автомобіля.

Копія зазначеного договору поставки автомобіля міститься на а.с. 16-17 в матеріалах справ.

Із зазначеної копії договору вбачається, що останній підписано обома сторонами, що свідчить про те, що ОСОБА_1 ознайомився з істотними умовами вказаного договору та погодився з ними.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 22.05.2019 року за заявою ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві зареєстровано кримінальне провадження № 0003860 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України (а.с. 23).

Крім того, 06.06.2019 року за заявою ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань Пустомитівським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження № 0000876 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України (а.с. 22).

З вказаних витягів вбачається, що у кримінальних провадженнях № 0003860 та № 0000876 жодній особі не повідомлено про підозру.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 двічі, а саме: 13 травня 2019 року та 23 березня 2020 року, звертався до АТ «ОП Банк» із заявами щодо повернення грошових коштів у розмірі 102 000 грн.

Листами від 14 червня 2019 року та від 17 квітня 2020 року ОСОБА_1 роз?яснено, що порушень норм чинногозаконодавства або внутрішніх банківських процедур співробітниками відділення «Оболонське» у м. Києві при відкритті карткового рахунку № НОМЕР_2 (картка № НОМЕР_7) на ім?я клієнта ОСОБА_2 , а також під час переказу коштів, ініційованих ОСОБА_1 , виявлено не було. Відтак, відсутні правові підстави для повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 102 000 грн. (а.с. 24, 30).

За змістом положень п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», визначено порядок відкриття банками рахунків своїм клієнтам, відповідно до якої банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно п. 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Як встановлено судом, згідно квитанції № N00T020YYI від 3 травня 2019 року, здійснено операцію переказу грошових коштів у розмірі 102 000 грн. платником ОСОБА_1 на ім?я отримувача ОСОБА_2 , номер рахунку НОМЕР_2 , призначення платежу - поповнення карткового рахунку (а.с. 15).

Ініціатором переказу грошових коштів є ОСОБА_1 .

Статтею 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що доручення на переказ повинно бути виконано банком протягом операційного часу банку, в день його надходження.

За змістом ст.ст. 20, 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ініціатором переказу може бути платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі.

Ініціювання переказу готівки окремо регламентовано ст. 24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», за змістом якої подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу.

Реквізити документів на переказ готівки та особливості їх оформлення встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

При цьому, суд звертає увагу на те положення п. 107 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 103 від 25.09.2018 року, відповідно до яких клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів чи системи автоматизації банку.

Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку клієнт засвідчує своїм власноручним підписом або електронним підписом.

Аналізуючи зазначені положення закону, суд надходить до висновку про те, що банківську операцію - переказ грошових коштів 3 травня 2019 року, за результатами якої видано квитанцію № N00T020YYI, здійснено АТ «ОТП Банк» з дотриманням вимог закону.

Порядок відкликання розрахункових документів встановлено ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до змісту якої, ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Датою валютування є зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи (ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

З матеріалів справи вбачається, що переказ грошових коштів у розмірі 102 000 грн. здійснено ОСОБА_1 як ініціатором переказу, 3 травня 2019 року.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача ОСОБА_1 із заявою про відкликання розрахункового документа на переказ грошових коштів у розмірі 102 000 грн. у встановленому ст. 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядку.

Слід зазначити, що заява позивача на ім?я відповідача від 13 травня 2019 року, на яку посилається позивач у позові, відсутня в матеріалах справи.

У заяві від 23.03.2019 року на ім?я відповідача, позивач порушував питання про проведення службової перевірки та повернення грошових коштів.

В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності АТ «ОТП Банк» непроведення ідентифікації особи ОСОБА_2 , під час відкриття йому банківського карткового рахунку, фінансового моніторингу цього клієнта, суд зазначає наступне.

Матеріали цивільної справи на а.с. 52-55 містять копію заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_5 /19 від 02.04.2019 року, підписаної ОСОБА_2 , відповідно до якої на ім?я останнього оформлено картковий рахунок № НОМЕР_2 з видачею картки «VisaPlatinum».

Згідно положень ст. 64 закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, банк зобов`язаний ідентифікувати та верифікувати відповідно до вимог законодавства України, зокрема, клієнтів (крім банків, зареєстрованих в Україні), що відкривають рахунки в банку.

Банк здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті.

Банк має право витребувати, а клієнт (особа, представник клієнта) зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Банк має право витребувати інформацію, яка стосується ідентифікації клієнта (в тому числі керівників клієнта - юридичної особи, представника клієнта), вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, здійснення поглибленої перевірки клієнта, в органів державної влади, державних реєстраторів, банків, інших юридичних осіб, а також здійснювати заходи щодо збору такої інформації з інших джерел.

Згідно змісту службової записки члена Правління АТ «ОТП Банк» Муханова В.І. , складеної на ім?я Голови Правління АТ «ОТП Банк» (а.с.90-91), управлінням банківської безпеки проведено службове розслідування обставин відкриття карткового рахунку у відділенні «Оболонське» АТ «ОТП Банк» на ім? ОСОБА_2 , за результатами якого встановлено, що ідентифікація та верифікація клієнта, а також формування його юридичної справи проводились начальником відділу обслуговування клієнтів відділення «Оболонське» Наджафовим А.І . У ході опитування останній пояснив, що ідентифікація та верифікація клієнта проводились у відповідності з нормативними вимогами банку, ані документи, ані клієнт не викликали підозр.

Перевіркою доводів ОСОБА_1 щодо надання підробленого паспорту серії НОМЕР_3 , встановлено, що за даними Реєстру Державної міграційної служби України та Міністерства внутрішніх справ України, інформація про визнання вказаного паспорту недійсним, викраденим чи загубленим відсутня. З копій сторінок паспорта, виданого на ім? ОСОБА_2 , що містяться в матеріалах юридичної справи, достовірно встановити факт переклеювання фотокарток, неможливо.

Службовим розслідуванням не встановлено порушень співробітників відділення «Оболонське» АТ «ОТП Банк» у м Києві при відкритті карткового рахунку № НОМЕР_2 на ОСОБА_2

За змістом положень ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 1702-VII від 14.10.2014 року (далі за текстом - Закон № 1702-VII від 14.10.2014 року), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, верифікацією клієнта є встановлення (підтвердження) суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідності особи клієнта (представника клієнта) у його присутності отриманим ідентифікаційним даним.

Ідентифікацію є заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу, щодо встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних.

Клієнтом є будь-яка особа, яка користується послугами суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 1702-VII від 14.10.2014 року, суб?єктами первинного фінансового моніторингу є, зокрема, банки.

Ч. 2 ст. 6 Закону України № 1702-VII від 14.10.2014 року було визначено обов?язоксуб?єктів первинного фінансового моніторингу здійснювати ідентифікацію, верифікацію клієнта (представника клієнта), вивчення клієнта та уточнення інформації про клієнта у випадках, встановлених законом;забезпечувати виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, до початку, в процесі, в день виникнення підозри, після їх проведення або під час спроби їх проведення чи після відмови клієнта від їх проведення, зокрема з використанням засобів автоматизації. Особливості та строки виявлення суб`єктами первинного фінансового моніторингу фінансових операцій залежно від специфіки їх діяльності можуть встановлюватися нормативно-правовими актами суб`єктів державного фінансового моніторингу, які відповідно до цього Закону виконують функції державного регулювання і нагляду за суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний самостійно проводити оцінку ризику своїх клієнтів з урахуванням критеріїв ризиків, визначених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та суб`єктами державного фінансового моніторингу, що здійснюють державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідних суб`єктів первинного фінансового моніторингу, під час здійснення їх ідентифікації, а також в інших випадках, передбачених законодавством та внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу, і вживати застережних заходів щодо клієнтів, стосовно яких встановлено високий ризик (п.п. 26 ч. 2 ст. 6 Закону України № 1702-VII від 14.10.2014 року).

Порядок ідентифікації та верифікації клієнтів визначено ст. 9 Закону України № 1702-VII від 14.10.2014 року.

Судовим розглядом встановлено, що дії працівників відділення «Оболонське» АТ «ОТП Банк» у м. Києві щодо ідентифікація та верифікація клієнта при відкритті карткового рахунку № НОМЕР_2 відповідали вимогам ст. 9 Закону України № 1702-VII від 14.10.2014 року.

Суд відкидає доводи позивача щодо протиправної бездіяльності працівників банку в частині прийняття підробленого паспорта, виданого на ім? ОСОБА_2 , оскільки вказана обставина, зокрема, щодо підроблення паспорта серії НОМЕР_3 , виданого на ім? ОСОБА_2 , була встановлена у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, що мало місце в подальшому після відповідного звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

Враховуючи ту обставину, що в ході судового розгляду цивільної справи судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача АТ «ОТП Банк», відтак суд не знаходить підстав відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, для стягнення з останнього на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 102 000 грн.

З огляду на викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання дій і бездіяльності протиправними та спонукання до вчинення певних дій - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Суддя