Справа № 182/6337/20
Провадження № 2/0182/2842/2020
У Х В А Л А

Іменем України

20.11.2020 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс», Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та юридичних осіб і фізичних осіб підприємців Нікопольської районної державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс», Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та юридичних осіб і фізичних осіб підприємців Нікопольської районної державної адміністрації, в якому просить суд визнати припиненими трудові відносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» на підставі ст. 38 КЗпП України; зобов`язати Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та юридичних осіб і фізичних осіб підприємців Нікопольської районної державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» та представника.

Дослідивши надані матеріали позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у вказаній цивільній справі, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в ч.. 1 статті 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, крім справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 20 ГПК України визначає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Так, згідно з п.п.1,8 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

п. 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, іне може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства підтверджується і не суперечить висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613 цс 18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (провадження № 14-524 цс 19), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670 цс 19).

В даному випадку позивач, який не є найманим працівником, а є одним із учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс», оскільки згідно з наказом № ІІ-к від 25.09.2015 р. «Про прийняття ОСОБА_1 на посаду директора» приступив до виконання обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» з 25.09.2015 року на підставі Протоколу загальних зборів учасників від 24.09.2015 року. Згідно п. 8.6.4, п. 8.6.5. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» (в новій редакції), затвердженого протоколом загальних зборів уасників від 24.09.2015 року № 5, директор є виконавчим органом у даному товаристві, що здійснює управління його поточною діяльністю та вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесено до компетенції загальних зборів учасників. Порядок призначення та усунення директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» передбачений цим Статутом і закріплений законом, в тому числі ст. 99 ЦК України.

Отже вирішення позовних вимог про припинення трудових відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс»» в порядку, передбаченому для вирішення трудових спорів, буде суперечити сутності правовідносин, що склалися між сторонами, оскільки такі питання знаходяться в компетенції загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс» і пов`язані з управлінням та діяльністю вказаного товариства, тобто виникають з корпоративних відносин.

Зважаючи на вищевикладені положення процесуального закону, враховуючи, що розмежування між юрисдикціями на даний час відбувається не лише за суб`єктним складом, а за характером правовідносин, з яких виник позов, зважаючи на те, що предмет даного позову, не зважаючи на посилання позивача на положення ст. 38 КзпП України, стосується не трудових, а корпоративних правовідносин, у зв`язку з чим під час розгляду справи підлягає оцінці порядок скликання та компетенція загальних зборів та директора, суд приходить до висновку, що даний позов належить до юрисдикції господарського суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261, 272 ЦПК України, ст.ст. 4, 20 ГПК України, ст. 99 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-А Плюс», Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та юридичних осіб і фізичних осіб підприємців Нікопольської районної державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства та повторне звернення тієї ж особи до суду з таким самим цивільним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі не допускається.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева