Справа № 676/4806/20
Номер провадження 2/676/2064/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А. В.,

секретаря судового засідання Мазуркевич О.М.

за участю представник позивача адвоката Мішалової М.І.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільськийцивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі який розірвано. За час спільного проживання з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення суду від 22.12.2016 р. їх шлюб було розірвано. На час слухання справи та при проголошенні рішення була відсутня на Україні так як перебувала за кордоном. З рішенням суду ознайомилась в 2018 р. Не дивлячись на те, що квартиру набули у спільну сумісну власність, відповідач добровільно провести поділ майна не бажає. Позивач просить суд винести рішення яким: визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , іншу Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 залишити у власності відповідача, стягнути з відповідача судові витрати по справі. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити.

Відповідач в суді позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Суду відповідач пояснив, що він є інвалідом 2-ї групи, дійсно спірну квартиру ними з позивачем було придбано під час шлюбу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1984 р. який рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 грудня 2016 р. був розірваний.

Під час шлюбу сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 . Зазначені обставини підтверджуються: копією рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 1913 від 11.10.2012 р. «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 »(а.с.9) із змісту якого видно, що вказана квартира була придбана згідно договору доручення на фінансування будівництва житлового будинку № 56 III/19 від 13.10.2011 р.; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2012 р.(а.с.4); копією витягу про державну реєстрацію прав(а.с.5); Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.8). Зазначені обставини сторони визнали.

У відповідності до ст. ст. 60, 61, 63, 65 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 cт. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо поділу спірного майна в рівних частинах підлягають до задоволення. підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 7 ст. 141 ЦПК України у разі повного чи часткового задоволення позову судові витрати у виді сплаченого судового збору, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача, звільненого від сплати судового збору, а компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, відповідач є інвалідом 2- групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп. В зв`язку з цим, вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат по сплаті судового збору при подачі позову до суду в сумі 1419,00 грн. задоволенню не підлягають. Сплачений позивачем судовий збір у сумі 1419,00 грн. підлягає компенсації на її користь за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 69-71 СК України, ст. 365 ЦК України, постановою пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268 ЦПК України,-

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , іншу Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ) 1419,00 грн. судового збору.

На рішення сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2020 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В