Справа № 714/763/20
Провадження № 2-о/714/41/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2020 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді: Козловської Л.Д.

присяжних: Скріпкару О.Г., Канжа В.Д.

при секретарі: Гуменюк Д.В.

з участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Герца цивільну справу за заявою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб Герцаївського районного відділу реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Герцаївської державної нотаріальної контори про оголошення громадянина померлим,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про оголошення громадянина померлим посилаючись на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його рідним батьком та йому належить на праві приватної власності квартира у АДРЕСА_1 , яка була ним придбана. Також ОСОБА_3 перебував у шлюбі з його матір`ю з 1991 року по 2000 рік. Після розірвання шлюбу, приблизно в серпні 2000 року ОСОБА_3 виїхав за межі України та до 2002 року підтримував зв`язок із заявником. Починаючи з 2002 року ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок, за місцем реєстрації не появлявся та із розмов з знайомими заявнику стало очевидно що батько пропав. Із ними батько з 2002 року на зв`язок не виходив. З того часу ніяких відомостей про нього нікому не надходило, у зв`язку з чим просить суд оголосити ОСОБА_3 померлим, що потрібно заявнику з метою оформлення правовстановлюючих документів на квартиру як за спадкоємцем першої черги.

Заявник на призначені судові засідання не з`явився, однак від його імені діяв представник ОСОБА_1 , який дав пояснення аналогічні змісту заяви. Також пояснив суду, що відсутність ОСОБА_3 за місцем простійного проживання та відсутність відомостей про місце його перебування більше трьох років також підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, що свідчить про наявність достатніх підстав для оголошення особи померлою у відповідності до ч.1 ст. 46 ЦК України.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні дали аналогічні пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_3 являється їхнім рідним братом. Останній раз з ним брали зв`язок у 2003 році, він перебував у Португалії. Ходили слухи, що його убили, однак його не бачили та не шукали.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила вона являється колишнього дружиною ОСОБА_3 та матір`ю заявника. 03.08.2000 року ОСОБА_3 поїхав в Португалію. В листопаді 2002 року він дзвонив їй по телефону останній раз. З його сестрами дзвонив останній раз у грудні 2002 року. Ходили чутки, що була бійка та його убили. Знайомі та родичі його шукали, однак не найшли. З заявами про оголошення його у розшук та пропавшим безвісті ніхто не звертався.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що знала ОСОБА_3 так як їхні діти дружили та живуть по сусідству. Зі слів заявника та інших осіб їй відомо, що ОСОБА_3 в 2002 року поїхав за кордон та там пропав.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона живе по сусідству з домоволодінням ОСОБА_3 . Знає, що на початку 2000-х років він виїхав за кордон, після чого про нього ніяких відомостей не чула. З ним особисто ніколи не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що знає ОСОБА_3 особисто. Їй відомо зі слів його колишньої дружини, що в 2000-х роках він поїхав у Португалію.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що знав особисто ОСОБА_3 з яким працював разом. У дев`яностих роках він поїхав за кордон на заробітки. Останній раз він поїхав у Португалію, та ходили чутки, що його там вбили. З початку 2000-х років його не бачив та про нього не чув.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними його паспорта серії НОМЕР_1 виданого 21.03.1997 року Герцаївським РВ УМВС України в Чернівецькій області, зареєстрований у АДРЕСА_2 , у квартирі, яка належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу 04.02.1992 року.

Вулиця Советкая у м. Герца Герцаївського району Чернівецької області була перейменована на вул. Радянська та на підставі рішення сесії Герцаївської міської ради №83-17/08 від 09.04.2008 року вул. Радянська була перейменована на вулицю ОСОБА_12 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області №382 від 03.09.2020 року.

З свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 від 17.12.1991 року вбачєатсья, що ОСОБА_3 являється рідним батьком ОСОБА_2 .

Шлюб між батьками заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_7 був розірваний про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 01.09.2000 року.

Як на підставу для оголошення ОСОБА_3 померлим заявник посилається на те, що з 2002 року його батько ОСОБА_3 поїхав за кордон та з того часу, більше трьох років, від нього немає ніяких відомостей, що потрібно заявнику для оформлення управління майном, яке належить батькові.

З пояснень свідків встановлено, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не появлявся з 2002 року та з даного часу відносно нього відсутні будь-які відомості про місце його перебування.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у Цивільному кодексі України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, судом встановлено, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які б давали суду беззаперечні підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина ОСОБА_3 , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у зареєстрованому місці його проживання чи фактичному місці проживанні, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.

Крім того, на думку суду, визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявниками способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи.

Враховуючи те, що інші доводи представника заявника є суб`єктивним тлумаченням ним обставин справи та направлені на переоцінку доказів, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин які б давали достатні підстави для задоволення вимог про визнання ОСОБА_3 померлим, у звязку з чим подана заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 46,47 ЦК України, ст. ст. 77, 81, 259, 263-265, 268,305-308 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про оголошення громадянина померлим відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.12.2020 року

Головуючий суддя: (підпис). Л.Д. Козловська

Присяжні: (підпис). Скріпкару О.Г.

(підпис). Канжа В.Д.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення суду станом на 28.12.2020 року не набрало законної сили.

Головуючий суддя: Козловська Л.Д.