_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4711/20
Провадження № 2/947/2182/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Завальнюк Катерини Володимирівни,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Обслуговуюючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Вільямс" (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 123, прим. 5) про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

04.03.2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсними правочини - Персональний меморандум Асоційованого члена ОК "Житлово-будівельний кооператив "Вільямс" за №В/ від 17.07.2018 року та Інструктивну декларацію №В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року, укладені під впливом обману - зі сторони ОК "ЖБК "Вільямс" та помилки зі сторони ОСОБА_3 , а також застосувати наслідки недійсності правочину: стягнути з відповідача на користь позивача борг у вигляді сплаченого позивачем на підставі укладеного Персонального меморандуму та Інструктивної декларації паю в розмірі 461997,15 грн.

Ухвалою від 10.03.2020 року провадження у справі відкрито.

05.06.2020 року від представника відповідача адвоката Гогович В.А. надійшов відзив на позовну заяву.

03.07.2020 року від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить, визнати недійсними правочини: А.) Рішення Загальних зборів Членів ОК «ЖБК «Вільямс» від 27.08.2019 року, затвердження рішення Голови правління кооперативу про припинення членства та виключення зі складу Асоційованих членів ОК «ЖБК «Вільямс» особи на ім`я ОСОБА_3 ; Вважати таким, що втратив чинність від дати його рішення укладені з особою на ім`я ОСОБА_3 - Персональний меморандум Асоційованого члена ОК "Житлово-будівельний кооператив "Вільямс" за №В/ від 17.07.2018 року та Інструктивну декларацію №В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року; Уповноважити виконавчого директора кооперативу Гнатенка Ігоря Володимировича укласти з громадянином на ім`я ОСОБА_3 угоду про порядок повернення паю, визначивши на власний розсуд умови такої угоди. Б.) Угоду про повернення позивачу паю від 27.08.2019 року, укладену між ОК «ЖБК «Вільямс» (ідентифікаційний код юридичної особи:40190615) в особі виконавчого директора зазначеного кооперативу Гнатенко І.В., і громадянином ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ); В.) Персональний меморандум Асоційованого члена ОК "Житлово-будівельний кооператив "Вільямс" за №В/ від 17.07.2018 року та Інструктивну декларацію №В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОК «ЖБК «Вільямс», та застосувати наслідки недійсності правочину, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача борг у вигляді сплаченого позивачем на підставі укладеного Персонального меморандуму та Інструктивної декларації паю в розмірі 461997,15 грн.; Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

03.08.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву після збільшення позовних вимог від представника відповідача.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року підготовче провадження у справі закрито, та призначено розгляд справи по суті вимог.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Панчошенко О.В. позовні вимоги підтримав та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» адвокат Гогович В.А. позовні вимоги не визнала та просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 11.04.2018 року між ОСОБА_3 та Споживчим кооперативом «Універсальний» був укладений Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №У/ з Інструктивною декларацією до нього № У/2-6/13/3-П від 11.04.2018 року, з метою отримання в майбутньому позивачем квартири з ідентифікатором У/2-6/13/3 (секція 2-6, поверх 13), розрахунковою площею 40,10 кв.м. в Житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_2 та після сплати ним паю в сумі 318323,00 гривень за умовне депонування права Асоційованого члена на квартиру з ідентифікатором У/2-6/13/3 (секція 2-6, поверх 13) в Житловому комплексі. Позивач вказує, що укладаючи вказаний Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №У/ з Інструктивною декларацією до нього № У/2-6/13/3-П від 11.04.2018 він ознайомився з його змістом, так згідно п. 3.6. цього правочину передбачалось, що у разі добровільного виходу Асоційованого члена з Кооперативу, Кооператив зобов`язується повернути фактично сплачену ним суму паю у строк, який не може перевищувати двох років. При цьому, Позивач стверджує, що виконавчий директор Споживчого кооперативу «Універсальний» запевнила його, що така умова передбачена Законом України «Про кооперацію», що це є формальністю та за рішенням загальних зборів членів кооперативу на підставі угоди пай може бути повернутий позивачу у більш стислі строки. 17 липня 2018 року між споживчим кооперативом «Універсальний» та позивачем було укладено свідоцтво про повернення паю за яким споживчий кооператив «Універсальний» виконав свої зобов`язання перед позивачем та повернув позивачу його пай у вигляді права вимоги від ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» грошових коштів в розмірі 318323,00 гривень, які були сплачені позивачем, як результат умовного депонування за вказану квартиру. 17 липня 2018 року між позивачем та ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» був укладений оспорюваний позивачем Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №В/ з Інструктивною декларацією до нього № В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року. Позивач стверджує, що укладаючи вказаний правочин, відповідачем було введено його в оману стосовно строків повернення паю у разі його добровільного виходу з Кооперативу. Позивач вказує, що незважаючи на те, що умовами Персонального меморандуму було визначено, що пай повертається у строк, який не може перевищувати двох років, виконавчий директор ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» його запевнив, що це формальність та за рішенням загальних зборів членів кооперативу на підставі угоди пай може бути повернутий позивачу у більш стислі строки. Отже, таким чином оспорюваний позивачем Персональний меморандум з Інструктивною декларацією до нього був укладений позивачем під впливом обману зі сторони відповідача та помилки зі сторони позивача. Позивачем був сплачений Відповідачу пай в розмірі 461 997,35 гривень. Також позивач вказує, що в ході розгляду справи він дізнався про те, що за його заявою про припинення асоційованого членства в Кооперативі, позивача, за рішенням загальних зборів членів Кооперативу від 27 серпня 2019 року було виключено зі складу асоційованих членів Кооперативу, також від його імені була укладена з ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» угода про порядок повернення паю від 27.08.2019 року. При цьому позивач стверджує, що ці документи він власноруч не підписував та не укладав з Кооперативом, хто підписав вказані документи від його імені йому не відомо, підписи на цих документах є сфальсифікованими невідомими йому особами. На підставі викладеного позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 посилається на те, що Позивач, в момент укладання з відповідачем оспорюваного Персонального меморандуму був ознайомлений та обізнаний з предметом цього правочину та всіма його істотними умовами, що викладені в ньому. Позивачем не надано жодного доказу того, що на момент укладання оспорюваного Персонального меморандуму він дійсно помилявся щодо його природи, прав та обов`язків Сторін, позивачем не надано жодного доказу того, що Кооператив будь-якими своїми діями ввів його в оману стосовно фактів, які впливали на укладення вказаного правочину. Оспорюваний персональний меморандум втратив свою чинність ще 27 серпня 2019 року, за рішенням органів управління ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», оформленого протоколом, що було прийняте на підставі заяви ОСОБА_3 від 27.08.2019 року про припинення його асоційованого членства, яка була подана та підписана від імені позивача його дружиною ОСОБА_3 на підставі нотаріальної довіреності. Також, у зв`язку з припиненням асоційованого членства Позивача в ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», 27.08.2019 року між позивачем та відповідачем була укладена угода про порядок повернення паю, яка теж була підписана ОСОБА_4 від імені позивача на підставі вказаної довіреності. За умовами цієї угоди, строк повернення грошових коштів позивачу ще не настав. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач вважає, що у Позивача відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси з боку відповідача.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем ОСОБА_4 та Споживчим кооперативом «Універсальний» був укладений Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу №У/ з Інструктивною декларацією до нього № У/2-6/13/3-П від 11.04.2018 року /а.с.22-30/, за яким, в наслідок виконання сторонами його умов, позивачем ОСОБА_4 був сплачений до Споживчого кооперативу «Універсальний» пай в розмірі 318323,00 гривень за умовне депонування права асоційованого члена на квартиру з ідентифікатором У/2-6/13/3 (секція 2-6, поверх 13) в Житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , а Споживчим кооперативом «Універсальний» був повернутий позивачу пай у вигляді права вимоги від ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» грошових коштів в розмірі 318 323,00 гривень, що дорівнює сумі коштів, фактично сплачених позивачем в СК «Універсальний», як результат умовного депонування права позивача на квартиру з ідентифікатором У/2-6/13/3 (секція 2-6, поверх 13) в Житловому комплексі, що підтверджується свідоцтвом про повернення паю від 17.07.2018 року укладеного між позивачем та СК «Універсальний» /а.с.32/ та довідкою СК «Універсальний» про внесення та повернення паю (частини паю) в повному обсязі від 17.07.2018 р. /а.с.31/.

17.07.2018 року Позивач звернувся із письмовою заявою про вступ до ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» з отриманням статусу асоційованого члена Кооперативу. Вказана заява, підписана Позивачем власноруч, в заяві Позивач підтверджує факт ознайомлення із вимогами Статуту Кооперативу. Дана заява акцептована Головою Правління Кооперативу /а.с. 110/.

17 липня 2018 року Позивач уклав з відповідачем Персональний меморандум Асоційованого члена ОК "ЖБК"ВІЛЬЯМС" за №В/ від 17.07.2018 року та Інструктивну декларацію №В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року. За умовами вказаної інструктивної декларації право вимоги від ОК ЖБК «ВІЛЬЯМС» грошових коштів в розмірі 318 323,00 гривень, вважаються внесеними позивачем до ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» як перша частина паю. Позивач став асоційованим членом ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», про що Кооперативом було видано відповідачу посвідчення про асоційоване членство в Кооперативі.

Судом досліджено оспорюваний персональний меморандум з додатками до нього. Предметом укладеного між позивачем та ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» оспорюваного Персонального меморандуму із додатками до нього є зобов`язання щодо внесення (сплати) асоційованим членом вступного внеску та грошового паю до Кооперативу та зобов`язання Кооперативу щодо повернення (передачі) асоційованому члену його грошового паю у майновому вигляді, як права на об`єкт нерухомості квартири, площею 40.1 кв.м., будівельний номер №2-6/13/3 на 13 поверсі в секції 2-6 в Об`єкті будівництва: Житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_2 , після прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію, в порядку, передбаченому Персональним меморандумом. Розділом 3 оспорюваного персонального меморандуму визначені умови набуття та припинення асоційованого членства в Кооперативі, зокрема п. 3.6. оспорюваного Персонального меморандуму визначений порядок повернення паю у разі добровільного виходу асоційованого члена зі складу Кооперативу, а саме: Кооператив зобов`язаний повернути Асоційованому члену фактично сплачену ним суму Паю (частини Паю) у строк, який не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення Асоційованого члену з Кооперативу. За заявою Асоційованого члену, який виходить зі складу Асоційованих членів Кооперативу Загальні збори Членів Кооперативу можуть прийняти рішення про повернення йому фактично сплаченої нею суми паю (частини паю) у більш стислі строки на підставі окремо укладеної угоди про порядок повернення паю.

З наданих до суду доказів вбачається, що на виконання Персонального меморандуму Асоційованого члена ОК "ЖБК"ВІЛЬЯМС" за №В/ від 17.07.2018 року та Інструктивної декларації до нього №В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року, позивачем було внесено пайові внески до ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» у розмірі 461 997,35 гривень, що підтверджується наданими позивачем до суду квитанціями та не спростовувалось відповідачем по справі /а.с.44-59/.

27 серпня 2019 року ОСОБА_4 (дружиною позивача) від імені Позивача на підставі нотаріальної довіреності була підписана та подана до ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» заява про припинення асоційованого членства позивача в Кооперативі, тобто добровільний вихід із Кооперативу.

Судом була досліджена копія нотаріальної довіреності, виданої позивачем ОСОБА_3 01 серпня 2019 року ОСОБА_4 та посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С. Факт видачі позивачем вказаної довіреності своєї дружині ОСОБА_4 позивачем не оспорюється. Згідно вказаної довіреності позивач уповноважив ОСОБА_4 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх без винятку державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форми власності, в тому числі в ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» та надав представнику право робити від його імені будь-які заяви, в тому числі розписуватись за нього на документах, укладати та підписувати від його імені щодо його майна усі необхідні договори щодо виконання цієї довіреності, в тому числі виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням довіреності.

В результаті розгляду заяви ОСОБА_3 27 серпня 2019 року Кооперативом було прийняте рішення про припинення асоційованого членства Позивача в Кооперативі, як вбачається з Протоколу загальних зборів членів ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» від 27.08.2019 року.

27.08.2019 року між позивачем та відповідачем була укладена угода про порядок повернення паю, яка теж була підписана ОСОБА_4 від імені Позивача на підставі вказаної довіреності.

Відповідно до умов угоди про порядок повернення паю від 27.08.2019 року,ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» зобов`язаний повернути позивачу, фактично сплачену ним грошову суму у розмірі 461 997,35 в строк до 27 серпня 2021 року.

Строк виконання відповідачем зобов`язання по поверненню позивачу фактично сплачених ним грошових коштів за оспорюваною угодою про порядок повернення паю від 27.08.2019 року, ще не настав.

У заявах по суті, а також у судовому засіданні представник відповідача адвокат Гогович В.А. підтвердила, що ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» не відмовляється від виконання своїх зобов`язань щодо повернення позивачу фактично сплачених ним грошових коштів у розмірі 461 997, 35 гривень у строк, що передбачений оспорюваною угодою.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Ст. 202 ЦК України визначає поняття та види правочинів, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася що до обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка що до природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка що до мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна ізсторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману що до обставин, які мають істотне значення (частина перша ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язаннівстановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 2 Закону України «Про кооперацію» визначено:

- обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу;

- пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки;

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про кооперацію», статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кооперацію», вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про кооперацію», основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.

Згідно ч. 3 ст. 21 Закону України «Про кооперацію», у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи встановлено, що 17 липня 2018 року, позивач звернувшись до ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» із відповідною заявою про вступ, уклавши з відповідачем Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № В/ від 17.07.2018 року з Інструктивною декларацією до нього № В/2-6/13/3-П від 17.07.2018 року, сплативши вступний внесок та першу частину паю та після прийняття ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» відповідного рішення про його прийняття до складу ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», з 17 липня 2018 року став асоційованим членом ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» про що йому було видане посвідчення про асоційоване членство в ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС».

Щодо доводів позивача ОСОБА_3 про те, що під час підписання зазначеного Персонального меморандуму та Інструктивної декларації відповідачем його було введено в оман, суд вважає їх безпідставними, оскільки не підтверджені жодним доказом.

Пунктом 3.6. оспорюваного Персонального меморандуму визначений порядок та строки повернення паю у разі добровільного виходу асоційованого члена зі складу Кооперативу.

Аналогічний порядок повернення паю Кооперативом передбачений пунктом 8.16 статуту ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», з умовами якого позивач був ознайомлений, що підтверджується його підписом на заяві про вступ до Кооперативу від 17.07.2018 року.

Позивач, в момент укладання з Кооперативом оспорюваного персонального меморандуму був ознайомлений та обізнаний з предметом цього правочину та всіма його істотними умовами, що викладені в ньому.

Підписання позивачем Персонального меморандуму та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння та згоди позивача з усіма умовами, предметом та змістом цього договору.

Отже вимоги позивача щодо визнання недійсним Персонального меморандуму з правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 230 ЦК України є такими, що не підлягають задоволенню оскільки позивач не навів доказів того, що він дійсно саме на момент укладання персонального меморандуму помилявся із природою цього правочину, не надав доказів того, що Кооператив будь-якими своїми діями ввів його в оману стосовно фактів, які впливали на укладення вказаного правочину, входячи з вимог ч. 1 ст. 230 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про визнання угоди про порядок повернення паю від 27.08.2019 року недійсними, Суд зазначає що підстав для задоволення цієї вимоги судом не встановлено.

Позивач просить суд визнати угоду про порядок повернення паю недійсною, при цьому ним не вказується жодних правових підстав або обставин, якими позивач обґрунтовує саме цю позовну вимогу, не має посилання яке саме цивільне право позивача порушено Кооперативом із визначенням норм цивільного законодавства, які були порушені ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС».

Судом встановлено, що в результаті розгляду заяви ОСОБА_3 , яка була подана та підписана від його імені його дружиною ОСОБА_4 на підставі нотаріальної довіреності від 01 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року Кооперативом було прийняте рішення про припинення асоційованого членства позивача в Кооперативі. У зв`язку з припиненням асоційованого членства позивача в Кооперативі, 27.08.2019 року була укладена Угода про порядок повернення паю, яка теж була підписана ОСОБА_4 від імені позивача на підставі вказаної довіреності. Факт видачі позивачем вказаної довіреності своїй дружині ОСОБА_4 позивачем не оспорюється.

Отже, заява про припинення членства в кооперативі та угода про порядок повернення паю від 27.08.2019 року були подані, укладені та підписані уповноваженим представником позивача та від його імені - ОСОБА_4 в рамках повноважень, передбачених вказаною довіреністю. Доказів, які б спростували цей факт позивачем суду не надано.

Виходячи з того, що угода від 27.08.2019 року була підписана від імені позивача уповноваженим ним представником, в рамках повноважень, передбачених виданою позивачем довіреністю, відтак суд не вбачає підстав для визнання оспорюваної угоди недійсною, з підстав допущення позивачем помилки внаслідок власного недбальства, незнання закону та неправильного його тлумачення.

Суд дійшов до висновку, що на момент звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, оспорюваний позивачем Персональний меморандум втратив свою чинність, відповідно зобов`язання сторін, що витікають з цього правочину є припиненими. Проте між позивачем та відповідачем існують зобов`язання, що витікають з угоди про порядок повернення паю, строк виконання яких для ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» ще не настав.

Тому у позивача відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси з боку відповідача.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання недійсним (нечинним) правочину Рішення загальних зборів членів Кооперативу від 27 серпня 2019 року про припинення членства позивача в ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС», суд приходить до висновку, що така вимога задоволеню не підлягає виходячи із наступного.

Позивач просить визнати недійсним рішення загальних зборів членів Кооперативу, посилаючись при цьому на норми, які визначають загальні вимоги вчинення правочинів та підстави недійсності правочинів, а саме ст. ст. 202, 203, 215, 216, 229-233 ЦК України.

Проте, рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) й інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, та, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України. Рішення загальних зборів юридичної особи (членів Кооперативу) є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актом органу управління юридичної особи, а не одностороннім правочином, оскільки приймається загальними зборами учасників, які не є ні суб`єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є рішенням загальних зборів учасників господарського товариства і договором, тому що приймається не за домовленістю всіх учасників товариства, а більшістю їх голосів.

Враховуючи, що Рішення членів Кооперативу не є ані правочином, ані договором, ані угодою в розмінні ст. 202 ЦК України, до оспорюваного відповідачем рішення не можуть бути застосовані положення статей 203, 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, в тому числі положення статей 229-233 ЦК України на які посилається Позивач, та, відповідно, не можуть бути застосовані правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Отже, суд наголошує на відсутності правових підстав для задоволення вказаної вимоги позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороною відповідача заявлено до відшкодування з позивача витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 27 600,00 копійок.

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що відповідачу ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» надавалася правнича допомога адвокатом Гогович В.А. на підставі договору про надання правової допомоги №23/03 від 23.03.2020 року та додаткової угоди до нього від 12.05.2020 року.

Відповідно до акту №30/11/1 наданих послуг від 30.11.2020 року, адвокатом Гогович В.А. було надано ОК «ЖБК «ВІЛЬЯМС» правову допомогу під час розгляду справи №947/4711/20, що в загальному розмірі складає 27 600,00 грн., які були сплачені відповідачем на рахунок адвоката Гогович В.А., що підтверджується платіжним дорученням №2598 від 30.11.2020 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат стороні відповідача суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності розміру, виходячи з обставин та складності судової справи.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 213, 215, 216, 229, 230,526, 530, 598, 638 ЦК України, Законом України «Про кооперацію», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ВІЛЬЯМС» (ідентифікаційний код юридичної особи 40190615, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 123, прим. 5) про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОБСЛУГОВУЮЧОГО КООПЕРАТИВУ «ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ «ВІЛЬЯМС» (ідентифікаційний код юридичної особи 40190615, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 123, прим. 5) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15600,00 грн. /п`ятнадцять тисяч шістсот гривень 00 копійок/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 30.12.2020 року.

Суддя Васильків О. В.