09.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/6190/20
Провадження № 2/205/2324/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Далакян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (надалі за тестом ПАТ «ПУМБ») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. був накладений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2306, про стягнення з неї на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості, яка виникла за кредитним договором № GР-6413824 від 30 травня 2014 року, загальна сума заборгованості 15 897,06 грн. З вказаним виконавчим написом позивачка категорично не згодна, вважає що сума заборгованості, яка вказана нотаріусом на виконавчому написі на відповідає фактичній дійсності, тобто не є безспірною, оскільки розрахунок проведено з порушенням норм чинного законодавства. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом вчиненим 26 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2306, яким звернено стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № GР-6413824 від 30 травня 2014 року в сумі 15 897,06 грн.

Також судом витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. належним чином завірених копій виконавчого напису нотаріуса № 2306 вчиненого 26 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № GР-6413824 від 30 травня 2014 року в сумі 15 897,06 грн., та також копії документів, на підставі яких було вчинено, а також витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 59849575 від 20 серпня 2019 року за зверненням стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» в сумі 15 897,06 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, та за відсутності позивача, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» у судові засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчять повідомлення про вручення судових повісток (а. с. 58, 101), однак, відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. у судове засідання не з`явилася, надала суду належним чином завірені копії виконавчого напису № 2306, вчиненого 26 травня 2017 року, та заяву в якій просила провести розгляд вищевказаної справи без її участі.

За згодою представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Статтями 76-79 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

30 травня 2014 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків є ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір GР-6413824 на суму 10 952,41 грн. строком на 24 місяця (а. с. 13-15).

26 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. був накладений виконавчий напис , зареєстрований в реєстрі за № 2306, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості, яка виникла за кредитним договором GР-6413824 від 30 травня 2014 року, загальна сума заборгованості 15 897,06 грн. (а. с. 103).

Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М., підставою вчинення виконавчого напису стали: заява представника ПАТ «ПУМБ» Власенко Ж.В. про вчинення виконавчого напису, та додані до неї кредитний договір GР-6413824 від 30 травня 2014 року, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості, письмова вимога (повідомлення) від 10 квітня 2017 року, список згрупованих поштових відправлень, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю (а. с. 104-118).

20 серпня 2019 року приватним виконавем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А.. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59849575 за виконавчим написом № 2306 від 26 травня 2017 року (а. с. 63).

28 серпня 2019 року приватним виконавем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стіпендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а. с. 87-88).

Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно із п. 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня1999 року за № 1172.

Згідно із п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16 вересня 2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 26 травня 2017 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Також письмова вимога (повідомлення) від 10 квітня 2017 року за вихідним № 086 ПАТ «ПУМБ» направлялась боржнику ОСОБА_1 про існування заборгованості перед Банком у розмірі 15 297,06 грн. за адресою: АДРЕСА_1 , однак, ОСОБА_1 з 06 лютого 2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а тому жодного повідомлення від Банку вона не отримувала.

Отже, на думку суду, у цьому випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно із позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що позивачка понесла судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 840 гривень 80 копійок, за забезпечення позову у розмірі 420 гривень 40 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень, виходячи з вартості послуг адвоката: одна година 2 500 гривень, однак позивачка зазначила, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані нею у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України - протягом п`яти днів з моменту винесення судового рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні підтвердження того, що позивачкою були понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок та 420 гривень 40 копійок, які у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», Постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», статтями 2, 5,7, 10, 76-81, 141, 247, 263-265, 280, 282 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 2306, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості, яка виникла за кредитним договором GР-6413824 від 30 травня 2014 року, загальна сума заборгованості 15 897,06 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» () на користь ОСОБА_1 ( ІНН НОМЕР_1 ) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок та 420 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, місце знаходження: 01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, буд. 14.

Суддя: Т.П. Терещенко