справа № 274/4646/20
провадження № 2/0274/1545/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.12.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди та шкоди та зобов"язання вилучити із списку боржників,-

В с т а н о в и в :

13.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, заявленим до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 29.09.2020 року та 23.11.2020 року, просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 7815,98 грн. та судовий збір в сумі 2102 грн.; кошти в сумі 100 ( сто) тисяч грн. на лікування за причинену фізичну шкоду - доведення до інсульту і намагання довести до суіциду, також просив вилучити з комп`ютерної мережі та бухгалтерського обліку відомості про наявність у нього боргу в сумі 3316,38 грн. перед відповідачем.

В обґрунтування вимог зазначив, що 12.10.2016 року Бердичівським міськрайонним судом на підставі заяви відповідача було видано судовий наказ про стягнення з нього, на користь відповідача заборгованості за теплопостачання за період з 01.10.2015 р. по 01.09.2016 р. в сумі 2210 гривень 60 копійок. 11.11.2016 року, згідно поданою позивачем заяви, зазначений судовий наказ ухвалою Бердичівського міськрайонного суду скасовано. 24.07.2017 року КП "Бердичівтеплоенерго" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення з відповідача заборгованість за теплопостачання в розмірі 3316 гривень 38 копійок. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 19.02.2019 року провадження у справі за позовом КП "Бердичівтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито, в зв`язку з відмовою позивача від позову, з підстав відсутності предмету спору, а саме, станом на 15.02.2019 року заборгованість за надані житлово - комунальні послуги (теплопостачання) за період з січня 2018 року по 01 червня 2018 року була відсутня.

Однак відповідач продовжував нараховувати йому заборгованість, в зв`язку з чим 23.10.2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою надати пояснення з цього приводу. На що отримав відповідь від 31.10.2019 року про відсутність заборгованості, однак відповідач продовжував надсилати позивачу рахунки з неіснуючою заборгованістю.

В грудні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області з метою перевірки відповідача на предмет правильності формування, встановлення та застосування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення. Листом від 28.02.2020 року позивача повідомлено про наявність порушень з боку КП "Бердичівтеплоенерго", встановлено завищення тарифу за послуги, надано припис щодо усунення порушень державної дисципліни цін, з вимогою повернути споживачам зайво нараховану плату за послуги з централізованого опалення за період з січня 2018 року по січень 2020 року. За результатом проведеного заходу, керівника та відповідальну особу за формування державних регульованих цін притягнуто до адміністративної відповідальності.

Однак при наявності всіх зазначених обставин, відповідач продовжує надсилати йому рахунки з неіснуючим боргом, що призвело до спричинення йому моральної шкоди, яка виразилася у його душевних хвилюваннях, пов`язаних з необхідністю відстоювання своїх прав та доведення безпідставності вимог стягувача, внаслідок чого було було завдано також шкоди його здоров`ю. В лютому 2020 року після чергового з`ясування стосунків, у позивача трапився гіпертонічний криз, який перейшов в гостре порушення кровообігу, внаслідок чого позивач потрапив до лікарні. Позивач просить суд для відновлення його душевного спокою та з метою притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 7815,98 гривень, 100 000 гривень за шкоду заподіяну його здоров`ю та судовий збір в розмірі 2102 гривні, зобов`язати КП "Бердичівтеплоенерго" вилучити з комп`ютерної мережі та бухгалтерського обліку відомості про наявність у нього боргу в сумі 3316,38 грн. перед відповідачем.

Згідно письмового відзиву відповідача на позовну заяву від 16.09.2020 року та від 22.09.2020 року, відповідач позовні вимоги не визнав і в обґрунтування своєї позиції зазначає, що на час розгляду справи №274/2893/17 за позовом КП "Бердичівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , підприємство просило стягнути з останнього заборгованість за надані комунальні послуги за період: січень 2018 року - червень 2018 року. Оскільки за вказаний період заборгованість була відсутня, відповідачем була направлена заява від 18.02.2019 року про закриття провадження у справі. З 01.01.2018 року нарахування за надані послуги відповідачу здійснювалися виключно на підставі показників будинкового лічильника на кінець розрахункового періоду. В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області з метою перевірки відповідача на предмет правильності формування, встановлення та застосування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення. В січні 2020 року представником сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області було здійснено перевірку. На виконання Припису Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області №001 від 31.01.2020 року та №002 від 20.02.2020 року, підприємством було здійснено перерахунок за послуги централізованого опалення по кожному споживачу, зокрема і по ОСОБА_1 . Сума перерахунку у розмірі 95 гривень 52 копійки відображена в особовому рахунку відповідача та доведена споживачу шляхом відображення у платіжному документі за лютий 2020 року. Додатково зазначає, що заборгованість у розмірі 3316 гривень 38 копійок виникла за період грудень 2019 року по теперішній час. Після проведеного перерахунку, нарахована плата за надані послуги споживачам підприємства повністю відповідає вимогам діючого законодавства ( а.с. 33-34,39-40).

25.09.2020 року та 28.09.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив від 22.09.2020 року в якому вказав, що відзив складено з порушенням норм процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.3 ст. 178 ЦПК України. А саме, у відзиві відсутнє заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Тому із поданого відзиву не зрозумілі заперечення відповідача та не надано будь-яких доказів щодо таких заперечень .

01.10.2020 року представником відповідача подано заперечення на відзив, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, нових заперечень, крім тих що містяться у відповіді на відзив не зазначив. Долучив копію припису №001 від 31.01.2020 року та копію Наказу від 03.02.2020 року ( а.с. 42-45).

Сторони, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання, які йому надає відповідач Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго", за адресою: АДРЕСА_1 на підставі відкритого рахунку НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення правовідносин є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, основними елементами для відшкодування моральної шкоди за ст. 1167 ЦК України є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 Цивільного Кодексу України.

Так, статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за наявності таких умов у їх сукупності: моральної шкоди; протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання теплової енергії її споживачу та оплати наданих послуг, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, які не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язань з постачання теплової енергії та її оплати.

Відповідно до статті 611 ЦК України відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов`язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором.

Теплопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі порушення прав споживачів теплопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 81, 82 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Досліджені судом докази не дають підстав вважати заявлені позивачем вимоги доведеними. Сам факт звернення КП "Бердичівтеплоенерго" до суду з заявою про видачу судового наказу, який в подальшому за заявою представника позивача було скасовано судом, та позовної заявою, провадження по якій було закрито, не вказує на заподіяння позивачу моральної шкоди.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкових зв`язків між його хворобою та наявність невирішених правовідносин між сторонами.

Наявність хронічної серцево-судинної хвороби, підтвердженої консультаційним висновком лікаря, не може слугувати доказом заподіяння шкоди здоров`ю діями відповідача.

Оскільки обставин, передбачених статтями 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», які б надавали споживачеві право на відшкодування моральної шкоди судом не встановлено, а обставини, на які посилається позивач, не є підставами для компенсації моральної шкоди, у задоволенні його позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення коштів в сумі 100 ( сто) тисяч грн. на лікування за причинену фізичну шкоду - доведення до інсульту і намагання довести до суїциду, суд також не вбачає підстав для її задоволення, оскільки позивачем в порушення вимог ст. ст. 12-13,76-81 ЦПК України не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ним такі кошти витрачалися на лікування, або він потребує лікування яке коштує 100 ( сто) тисяч грн.

Позивач також просить суд зобов"язати відповідача вилучити з комп`ютерної мережі та бухгалтерського обліку відомості про наявність у нього боргу в сумі 3316,38 грн., однак, дана вимога є такою, що не підлягає до задоволення, оскільки дана заборгованість відсутня, що встановлено ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.02.2019 року в цивільній справі № 274/2893/17 за позовом Комунального підприємства" Бердичівтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18липня 2006 року).

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12-13, 76-81,141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" про стягнення моральної шкоди та шкоди, заподіяної здоров`ю відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко