Провадження номер 2/741/702/20
Єдиний унікальний номер 741/1400/20
РІШЕННЯ

іменем України

17 грудня 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку, надану для ведення підсобного сільського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1613 га, кадастровий номер: :01:036:0138, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧН № 000137, виданого 11 жовтня 1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Носівської міської ради від 28 жовтня 1995 року за № 107, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, за яким заповів позивачеві усе своє майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті ОСОБА_2 він прийняв, спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН № 000137 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме державний акт був виданий 11 жовтня 1995 року, а рішення № 107 виконавчого комітету Носівської міської ради, на підставі якого ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку, прийнято 28 жовтня 1995 року. Тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право власності на земельну ділянку, надану для ведення підсобного сільського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1613 га, кадастровий номер: :01:036:0138, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧН № 000137, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача.

Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просила справу розглянути без участі представника відповідача, не покладати на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Судом встановлено, що 11 жовтня 1995 року на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Носівської міської ради № 107 від 28 жовтня 1995 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН № 000137, відповідно до якого останньому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1613 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території Носівської міської ради, що підтверджується копія державного акта (а. с. 15).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1613 га, призначеної для ведення особистого підсобного сільського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:036:0138 (а. с. 16-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому частину квартири, жилий будинок з надвірними будівлями та присадибною земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_2 , а також все інше майно, яке йому належить і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту (а. с. 14) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 35). Отже, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв ОСОБА_1 , оскільки постійно на час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований разом з ним, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1379 від 16 вересня 2019 року (а. с. 6).

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 № 80/2019, заведеної приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А., ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири та житловий будинок по АДРЕСА_2 (а. с. 36-55).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, надану для ведення підсобного сільського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1613 га, кадастровий номер: :01:036:0138, що належала ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН № 000137 виготовлений у порушення вимог чинного на той час законодавства, а саме державний акт був виданий 11 жовтня 1995 року, а рішення № 107 виконавчого комітету Носівської міської ради, на підставі якого ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку, прийнято 28 жовтня 1995 року, що підтверджується копією постанови приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 402/02-31 від 27 жовтня 2020 року (а. с. 21).

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 4).

Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1225, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, 125, ч. 1 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,1613 га, призначену для ведення особистого підсобного сільського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:036:0138, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЧН № 000137, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 145 від 11 жовтня 1995 року, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Носівському районі Чернігівської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений в АТ КБ «ПриватБанк» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025361, отримувач коштів УК у Носiв.р-нi/Носівськ.р-н/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37382880, судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 03 листопада 2020 року.

Решту судових витрат по сплаті судового збору покласти на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Крупина