Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Короп 04 березня 2020 року

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Балаби О.А.,

за участю секретаря Редько А.О.,

позивачки відповідачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Федоренка Є.В., відповідача-позивача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Єрмоленка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і поділу майна та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки і чоловіка та поділу спільно нажитого майна, стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з червня 2015 року почали проживати з відповідачем однією сім`єю в домоволодінні, яке належить їй на праві приватної власності за адресою АДРЕСА_1 . За час спільного проживання провели ремонтні роботи у будинку та на подвір`ї, вели спільний побут, купували побутову техніку для спільного використання у побуті, а саме придбали: блендер Braun Multsqick 7 MQ 785, холодильник марки Electrolux EN 93441 JX, бойлер Electrolux EWH 50 Royal, пральну машину марки LG F80B9LD та в подальшому автомобіль «SKODA OCTAVIA 2008 року випуску. Проте, відносини між ними погіршувались і на початку листопада 2018 року шлюбні відносини було припинено, але в позасудовому порядку вирішити спір щодо поділу спільно нажитого майна не вдалось можливим, тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів. В свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Вимоги мотивує тим, що з червня 2015 року проживали із ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та жінка. Проте, 19.09.2018 року шлюбні відносини було припинено. У період спільного проживання вони користувались речами придбаними ним особисто для спільного використання, а також придбаними за кошти його батьків та наданими у тимчасове користування друзями. Після припинення відносин ОСОБА_3 не бажає повертати майно, що їй не належить, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів і просить зобов`язати відповідачку повернути спортивний велосипед, блендер «Braun» з насадками, пилосос «LG», косу ручну, пропольник ручний, набір шестикутників, журнальний стіл, подовжувач електричний, обруч Хула - Хуп, оприскувач ручний «Венера», холодильник Electrolux та стягнути понесені судові витрати.

У судовому засіданні позивачка-відповідачка позов підтримала та пояснила, що з червня 2015 року почали проживати з відповідачем однією сім`єю. За час спільного проживання вели господарство, купували побутову техніку та збирали кошти на придбання автомобіля, при цьому бюджет у кожного був окремий, а саме її заробітна плата витрачалась на харчування, а заробітна плата відповідача на придбання побутової техніки та автомобіля. Коли назбирали достатню суму на автомобіль, скільки саме не знає вирішили його придбати, але оскільки вона нічого не розуміється в транспорті, тому вибором автомобіля та його купівлею займався ОСОБА_2 Автомобіль «SKODA OCTAVIA було придбано в жовтні 2018 року, яким спільно користувались, в кінці жовтня 2018 року їздили до її бабусі в с. Тарасівка, Коропського району. Потім шлюбні відносини було припинено і на початку листопада 2018 року відповідач разом з другом ОСОБА_4 забрав свої речі. Позов ОСОБА_2 не визнає та просить відмовити у його задоволенні, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності вказаних речей.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 не визнав та пояснив, що з червня 2015 року проживали з позивачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання ним за власні кошти було придбано та встановлено у будинку ОСОБА_3 насосну станцію, водопровідні та каналізаційні труби, зроблено монтаж водопостачання та водовідведення, встановлено енергозберігаючі вікна, ламіновану підлогу, проведено капітальні ремонтні роботи в коридорі та залі, проте він жодної компенсації не вимагає. Спільного бюджету у них не було, заробіток позивачки витрачався на харчування, а його на придбання побутової техніки. В період спільного проживання з відповідачкою його батьки надали вісімнадцять тисяч гривень на придбання холодильника та пральної машини і він через інтернет магазин підібрав побутову техніку і купив холодильник та пральну машину. Бойлер купував за власні кошти з метою встановлення у будинку позивачки, а блендер за власні кошти для своєї матері, яка на той час хворіла і він знаходився у її користуванні. Поступово відносини погіршувались і 19.09.2018 року спільне проживання остаточно було припинено, а саме коли він вийшов з відпустки під час якої проживав у батька в с. Шабалинів. У зв`язку з тим, що йому необхідно було їздити на роботу з с. Шабалинів в смт. Короп, а це значна відстань та з настанням несприятливих погодних умов для їзди на мотоциклі його батько надав чотири тисячі доларів США, а частину взяв у борг у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для придбання автомобіля. Так, в жовтні 2018 року придбав автомобіль «SKODA OCTAVIA 2008 року випуску. В листопаді 2018 року коли він разом з ОСОБА_4 приїжджав забирати свої речі, холодильник та блендер було винесено до будинку матері позивачки. Напередодні він забрав бойлер та пральну машину. Свій позов підтримує та просить задовольнити пояснивши, що за час спільного проживання вони користувались речами придбаними ним за особисті кошти для спільного використання в побуті та речами наданими для тимчасового користування його батьком, сестрою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а саме: спортивним велосипедом, блендером, пилососом «LG», косою ручною, ножівкою ручною, пропольником ручним, набіром шестикутників, журнальним столиком, подовжувачем електричним, обручем Хула Хуп, оприскувачем ручним «Венера».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_3 є її онукою і їй відомо, що вона та ОСОБА_2 проживали як чоловік та жінка, але з якого часу не пам`ятає, а припинили проживати восени приблизно в листопаді 2018 року. До неї приїжджали часто та відповідач казав, що вони хочуть купити автомобіль. Потім вони купили автомобіль на якому до не приїздили, можливо це було в жовтні 2018 року, але за які кошти автомобіль придбали їй не відомо. Потім через тиждень ОСОБА_8 приїжджав сам за картоплею.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає по-сусідству з бабусею позивачки ОСОБА_7 . Бачила, як ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приїжджали до бабусі спочатку мотоциклом, а потім машиною у вересні 2018 року. Восени стало відомо, що вони розійшлись.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що їй відомо, що сторони почали проживати років три тому назад, а розійшлись влітку 2018 року. Зі слів ОСОБА_3 відомо, що вони купили автомобіль.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_11 пояснив, що його дочка ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю приблизно в 2015 році, а розійшлись восени 2018 року. За чиї кошти придбали холодильник, пральну машину, бойлер та автомобіль йому не відомо. Відомо, що у вересні 2018 року куплений ними автомобіль ОСОБА_2 залишав у дворі, де проживали з його донькою. Також пояснив, що будинок в якому проживає його донька він подарував їй, років п`ятнадцять тому назад купив спортивний велосипед для сина, який залишився у доньки. Інше майно, а саме ножівка, коса ручна, журнальний стіл, пропольник ручний залишились у господарстві дочки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що кілька років тому назад надав у користування ОСОБА_2 свій спортивний велосипед, якої марки не пам`ятає. Останній раз бачив велосипед в господарстві ОСОБА_3 . Відносно придбання відповідачем автомобіля пояснив, що 27.09.2018 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити кошти на придбання автомобіля і він позичив одну тисячу п`ятсот доларів США. На той момент вони з позивачкою разом не проживали, оскільки бачив як ОСОБА_2 їздив мотоциклом на роботу з с. Шабалинів, а коли проживали разом ходив пішки. Позичені кошти ОСОБА_2 повернув в 2019 році. Пояснив, що з ОСОБА_2 працюють разом і пам`ятає, як на день народження останньому дарували набір шестикутників.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що в кінці вересня 2019 року сторони припинили проживати разом, оскільки саме тоді його просив ОСОБА_2 заїхати і забрати речі у ОСОБА_3 та відвезти до батька в с. Шабалинів. Відносно придбання ОСОБА_2 спірного автомобіля пояснив, що в кінці вересня їздили з ним разом в м. Чернігів купувати автомобіль, при цьому 27.09.2019 року відповідач позичив у нього кошти на придбання автомобіля в розмірі однієї тисячі доларів США строком на шість місяців, які повернув. Також пам`ятає, як з с. Шабалинів з господарства батьків ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_3 перевозив журнальний столик, який саме не пам`ятає та інструменти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_2 доводиться їй рідним братом. Їй відомо, що брат проживав із ОСОБА_3 однією сім`єю, з якого часу не пам`ятає, але в серпні 2018 року брат проживав в. с. Шабалинів разом з батьком. ОСОБА_12 майна, а саме пилососа LG та обруча Хула Хуп, то це майно належить їй. Відносно придбання спірного автомобіля пояснила, що брат казав, як закінчиться відпустка, а це було у вересні 2018 року він буде купувати автомобіль, оскільки мотоциклом їздити дуже холодно. Незадовго до цього померла мама і залишились кошти на лікування і батько віддав їх брату, скільки саме не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_2 це його син. У ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина і залишились кошти на лікування, а саме чотири тисячі доларів США, які він у вересні 2018 року віддав сину на купівлю автомобіля. Також пояснив, що сину надавали з дружиною кілька років тому назад на придбання холодильника та пральної машини вісімнадцять тисяч гривень, коли саме не пам`ятає. Перестали проживати разом син та ОСОБА_3 у вересні 2018 року, пам`ятає, що син відпустку проводив в с. Шабалинів, а коли вийшов на роботу, тоді і придбав автомобіль. Також пояснив, що коли син переїхав до позивачки в 2015 року він надав сину у користування косу ручну, ножівку ручну, пропольник, оприскувач ручний, журнальний столик, що є його власністю.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що проживає по-сусідству з ОСОБА_3 , а саме через вулицю. Їй відомо, що з червня 2015 року до листопада 2018 року сторони проживали однією сім`єю. Також бачила, як вони їздили автомобілем, якої марки не знає. Також ОСОБА_3 їздила автомобілем одна. Бачила, що цей автомобіль стояв біля двору та у дворі ОСОБА_3 . Раніше позивачка їздила велосипедом, яким саме не знає.

Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено що з червня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 почали спільно проживати за адресою АДРЕСА_1 .

За час спільного проживання, як вбачається з копії видаткової накладної приєднаної до матеріалів справи № ОТК-0411258 від 14 січня 2016 року ОСОБА_2 придбано пральну машину LG 80B9LD (а.с. 8).

Як вбачається з рахунку № МК0092 від 28 січня 2016 року ОСОБА_2 у ФОП « ОСОБА_15 » придбано холодильник EN 93441 JX (а.с. 6).

Згідно видаткової накладної № ОТК 0461596 від 11.02.2016 року ОСОБА_2 у ТОВ ОТК «Європлюс» придбано бойлер ELECTROLUX EWH 50 Royal (а.с. 7).

Згідно товарного чеку № від 21.11.2016 року на замовлення ОСОБА_2 доставлено блендер BRAUN MQ 785 PATISSERIE.

Також в матеріалах справи міститься квитанція про придбання 29.11.2006 року пилососа моделі V-C 3E55SD.

У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 224 від 29.09.2018 року укладеного між ПП «Укравтосвіт» та ОСОБА_2 , останнім придбано автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» 2008 року випуску за погодженою сторонами ціною 176580 грн 00 коп.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

За змістом наведеної вище норми, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Отже, застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність», стаття 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 стаття 17, стаття 18, пункт 2 стаття 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час спільного проживання був окремий бюджет, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог позивачка посилається на показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 .

Проте, суд критично відноситься до пояснення свідків, оскільки їх пояснення не узгоджуються між собою та не підтверджують обставин, на які посилається позивачка.

Отже, позивачкою не надано доказів на підтвердження, що в указаний період вона з відповідачем мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

При цьому показання свідків не можуть бути достатніми доказами для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року провадження у справі № 61 11607св18.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що спірне майно, а саме: блендер Braun Multsqick 7 MQ 785, холодильник марки Electrolux EN 93441 JX, бойлер Electrolux EWH 50 Royal, пральна машина марки LG F80B9LD та автомобіль «SKODA OCTAVIA 2008 року випуску є особистою власністю відповідача ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_3 .

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 387 ЦК України надано право власнику витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами ст. ст. 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної Постанови передбачено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ст. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.

На підтвердження своїх вимог відповідач-позивач ОСОБА_2 посилається на пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , які пояснили, а саме ОСОБА_4 , що спортивний велосипед, який просить витребувати відповідач у ОСОБА_3 , є його власністю, ОСОБА_6 пояснила, що пилосос та обруч Хула Хуп є її власністю, ОСОБА_13 пояснив, що коса ручна, ножівка ручна, пропольник ручний, оприскувач ручний, журнальний столик є його власністю.

Отже, всупереч вимогам ст. 387 ЦК України ОСОБА_2 заявлено вимоги про витребування з чужого незаконного володіння майна, що не є його власністю.

При цьому допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 пояснили, що позову про витребування майна з чужого незаконного володіння до суду не подавали.

Таким чином відповідачем позивачем не доведено права власності, факту вибуття з володіння поза його волею, наявності витребуваного майна у незаконному володінні іншої особи, а саме: спортивного велосипеда, пилососа «LG», коси ручної, пропольника ручного, набору шестикутників, журнального столу, подовжувача електричного, обруча Хула - Хуп, оприскувача ручного «Венера», тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Також ОСОБА_2 заявлено вимогу про витребування у ОСОБА_3 холодильника Electrolux.

Проте, як вбачається з рахунку № МК0092 від 28 січня 2016 року, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 у ФОП « ОСОБА_15 » було придбано холодильник EN 93441 JX (а.с. 6).

Отже, майно, яке просить витребувати відповідач не є індивідуально визначеним, тому підстави для задоволення позову в цій частині задоволенню не підлягають.

Одночасно враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності на праві особистої власності ОСОБА_2 блендера Braun Multsqick 7 MQ 785, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 121 грн 35 коп (2369:15000х768,40).

Керуючись ст. ст. 60, 70, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 368, 372, 387 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і поділу майна відмовити.

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 належний йому на праві власності: блендер BRAUN MQ 785.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) гривні 35 (тридцять п`ять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2020 року.

Суддя: Балаба О. А.