ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6405/20 Справа № 205/8242/17 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова група TAC

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року

по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова група TAC до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року Приватне акціонерне товариство Страхова група TAC (далі ПрАТ СГ ТАС) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 23 839,82 грн. потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, скоєної з вини відповідача, а відтак до позивача на підставі ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 1188 ЦК України перейшло право вимоги до відповідача у порядку регресу.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 839,82 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ СГ ТАС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу ПрАТ СГ ТАС залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2014 року встановлено, що 08.04.2014 року близько 19 год. 25 хв. в місті Дніпрі по вулиці Будьонного в районі будинку № 31, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Міцубісі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння та своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Хюндай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження (а.с.8).

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Міцубісі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9643199 від 09.01.2014 року, укладеним між ПрАТ СГ TAC та ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 352110.02.04-01 від 15.09.2011 року, автомобіль марки Хюндай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПрАТ СК ВУСО (а.с.160).

Відповідно до страхового акту № 3259 від 14.08.2014 року та платіжного доручення № 9139 від 18.08.2014 року ПрАТ СК ВУСО сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 23 839,92 грн. (а.с.167-168).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами була застрахована в ПрАТ СГ TAC, ПрАТ СК ВУСО звернулось до ПрАТ СГ TAC з вимогою про повернення суми страхового відшкодування, виплаченого відповідно до вказаного договору добровільного страхування наземного транспорту в розмірі 23 839,82 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 35998 від 13.01.2015 року ПрАТ СГ TAC сплатило ПрАТ СК ВУСО грошові кошти в розмірі 23 839,82 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2016 року у справі № 205/2006/16-ц за позовом ПрАТ СГ TAC до ОСОБА_1 , стягнуто з останнього на користь позивача майнову шкоду в порядку регресу в розмірі 15 000,00 грн. (а.с.138).

Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 23 839,82 грн. обґрунтовує свої вимоги тим, що після сплати ПрАТ СК ВУСО вказаних коштів у ПрАТ СГ TAC відповідно до ст. 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникло право вимоги до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а саме з 08.04.2014 року, з даним позовом до суду позивач звернувся лише 12.12.2017 року.

При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відносини між ПрАТ СГ TAC та ОСОБА_1 , які виникли у зв`язку з відшкодуванням майнової шкоди ПрАТ СК ВУСО, яке в свою чергу відшкодувало шкоду потерпілій особи на підставі договору добровільного страхування, засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні, а відтак до таких правовідносин застосовується загальний строк позовної давності.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України Про страхування, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України Про страхування. Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2019 року у справі № 755/9320/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи встановлено, що підставою звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 23 839,82 грн стало право вимоги передбачене статтею 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 38.1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Статтею 38.1.1 вказаного Закону передбачено, що до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2014 року встановлено, що 08.04.2014 року близько 19 год. 25 хв. години в місті Дніпрі на вулиці Будьонного в районі будинку № 31, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Міцубісі, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння та своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Хюндай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с.8 т.1).

На час ДТП автомобіль Міцубісі, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9643199, укладеним між ПрАТ СГ ТАС та ОСОБА_1 (а.с.5 т.1).

Потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ СГ ТАС із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 08.04.2014 року. На підтвердження розміру шкоди завданої майну потерпілого автомобілю Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було надано рахунок № 69 від 28.04.2014 року, виданий ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складала 59 508,61 грн (а.с.9 т.1).

03 вересня 2014 року до ПрАТ СГ ТАС звернувся потерпілий ОСОБА_2 із заявою, в якій погодився на виплату суми страхового відшкодування в розмірі 15 000,00 грн та зазначив, що не має претензій до страхової компанії.

23 вересня 2014 року потерпілому, згідно його заяви від 03.09.2014 року, було виплачене страхове відшкодування в розмірі 15 000,00 грн.

Потерпілий ОСОБА_2 також звернувся до ПрАТ СК ВУСО із заявою про настання страхової події та виплати страхового відшкодування, що мав місце 08.04.2014 року. На підтвердження розміру шкоди завданої майну потерпілого автомобілю Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було надано рахунок № 69 від 28.04.2014 року, виданий ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Хундай, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складала 59 508,61 грн.

Оскільки потерпілий ОСОБА_2 частково отримав страхове відшкодування в розмірі 15 000,00 грн від ПрАТ СГ ТАС, то сума страхового відшкодування ПрАТ СК ВУСО була розрахована виходячи із суми збитку визначеному в рахунку № 69 від 28.04.2019 року та з вирахування суми отриманої потерпілим від ПрАТ СГ ТАС, остаточна сума страхового відшкодування за добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 15.09.2011 року склала 23 839,82 грн, які згідно платіжного доручення № 9139 від 18.08.2014 року були сплачені ПрАТ СК ВУСО на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 .

Надалі, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами була застрахована в ПрАТ СГ ТАС, ПрАТ СК ВУСО звернулось з регресною вимогою про повернення суми страхового відшкодування, виплаченого по договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 15.09.2011 року в розмірі 23 839,82 грн (в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування). Дана регресна вимога була розглянута ПрАТ СГ ТАС, вимоги визнані законними, у зв`язку з чим 13.01.2015 року на користь ПрАТ СК ВУСО була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 23 839,82 грн.

За таких обставин, ПрАТ СГ ТАС здійснивши дві виплати по страховому випадку, який мав місце 08.04.2014 року у місті Дніпропетровську на вулиці Будьонного в районі будинку № 13, отримало право на відшкодування 38 839,82 грн (з яких 15 000,00 грн сплачених потерпілому ОСОБА_2 та 23 839,82 грн виплачених ПрАТ СК ВУСО).

Статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України Про страхування визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора.

Натомість регрес право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою.

Незважаючи на те, що обидва правові інститути регрес і суброгація є різновидами права вимоги, вони не є тотожними поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України і стаття 27 Закону України Про страхування, частина перша статті 1191 ЦК України визначає право зворотної вимоги (регресу), а право на подання регресного позову передбачено статтею 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При регресі страховик вправі задовольнити свою вимогу в повному обсязі, а у порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат.

Перебіг строку позовної давності при суброгації починається не з моменту виплати страхового відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до статті 262 ЦК України зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У свою чергу, відповідно до частини шостої статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, тобто з моменту виплати страхового відшкодування у даному випадку.

Як убачається з матеріалів справи ПрАТ СГ ТАС звернулося з позовною заявою, після виконання перед потерпілим (у.т.ч. перед страховою компанією потерпілого) своїх зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9643199, тобто у позивача виникло право вимоги до особи винної у завданні збитків в порядку регресу, а строк позовної давності вданому випадку рахується з дати виконання основного зобов`язання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, за характером є регресними.

Проте, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції не правильно визначився з характером спірних правовідносин, не вірно розмежував поняття «регрес» та «суброгація», у зв`язку з чим, безпідставно відмовив у позові з підстав пропуску трирічного строку позовної давності.

Оскільки датою виконання основного зобов`язання (дата виплати страхового відшкодування), є 13.01.2015 року, датою звернення з відповідним позовом до суду є 12.12.2017 року, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності є помилковим та таким, що не відповідає вимогам матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат по сплаті судового збору, сплачених останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4 000,00 грн. (1 600,00 + 2 400,00 = 4000,00).

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова група TAC задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова група TAC до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова група TAC суму сплаченого страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 23 839,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова група TAC судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 4 000,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко