КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року місто Київ.

Справа 127/17539/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5292/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року ( у складі судді Каліушка Ф.А., інформація про дату складення повного тексту рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 як законного представника неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА», про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Посилаласьна те, що постановою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2019 року по справі №127/16221/18 позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування задоволено та стягнуто страхове відшкодування станом на 01.09.2018 року в розмірі 130 616,10 грн., а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 20 304,53 грн. та судові витрати в розмірі 14 000 грн. 11.05.2019 року на виконання даної постанови ПАТ «НАСК «ОРАНТА», сплатило грошові кошти, що були визначені судовим рішенням. Оскільки відповідач прострочив виплату страхового відшкодування з ньогопідлягає стягненню пеня за період з 28.09.2018 року по 11.05.2019 року включно, що не охоплений постановою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2019 року. Оскільки грошові зобов`язання відповідач виконав лише в травні 2019 року, позивач також просив стягнути на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), як законного представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 26 398,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 446,61 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 3 803,76 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ПАТ «НАСК «Оранта» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у позовних вимогах.

Посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом попередніх інстанцій встановлено, що потерпілою не пред`являлись вимоги про сплату чіткої грошової суми до НАСК «Оранта». Страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в визначеному Законом розмірі.

Оскільки страховик розстрочив страхову виплату, а позивач не погодився з цим, між сторонами виник спір, за розв`язанням якого Вінницьким апеляційним судом вирішено питання про стягнення страхового відшкодування.

На час виплати страхового відшкодування станом на червень 2018 року у позивача було відсутнє право на пред`явлення вимог на іншу суму, оскільки будь-якими іншими документами, наданими страховику, розмір заподіяної шкоди не встановлювався, а дійсна сума страхового відшкодування визначена рішенням суду 27.02.2019 року. До вказаного часу обов`язок сплати іншої суми у страховика не виник.

Зазначає, що за таких обставин, визначена рішенням суду на підставі положень ч. 2 ст. 1192 ЦК України грошова сума як вартість на час розгляду справи не може вважатись обов`язково вірною та відповідати шкоді на час первісно виплаченого страхового відшкодування.

Вважає, що виплата визначеного за рішенням суду страхового відшкодування здійснена, а період, за який нарахована пеня та інфляційні, це строк, який відповідно припинений в силу ст. 36.2 Закону України №1961- IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , тобто порушення грошового зобов`язання, яке набуло існування саме за судовим рішенням, не вбачається. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою від 19 лютого 2020 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36.5 Закону №1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Верховного суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113/цс14, викладена правова позиція №113цс14, згідно якої за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2019 року у справі №127/16221/18 позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ «НАСК «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, задоволено та стягнуто страхове відшкодування станом на 01.09.2018 року в розмірі 130 616,10 грн., а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ - 20 304,53 грн. та судові витрати в розмірі 14 000 грн. /а.с. 15-19/.

На виконання вказаного рішення суду 25.03.2019 видано виконавчий лист /а.с. 20/.

11.05.2019 року головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58894182 у зв`язку з виконанням рішення суду та перерахування коштів стягувачу 11.05.2019 року./а.с.23-24/.

Суд встановив, що відповідач в добровільному порядку, в передбачені умовами договору строки не виплатив всю належну суму страхового відшкодування неповнолітнім особам, що було встановлено постановою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2019 року у справі №127/16221/18 , а тому суд встановив наявність правових підстав для стягнення з відповідача сум, передбачених ст. 625 ЦК України, а саме: інфляційні втрати 10 446,61 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 3 803,76 грн., за період з 17.04.2018 (90 день після подачі заяви та документів про виплату страхового відшкодування) по 11.05.2019 року (день фактичної виплати) за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також пені, стягнення якої передбачено Законом, за період, що не охоплюється попереднім рішенням з 28 вересня 2018 року до 11 травня 2019 року в сумі 26 398,74 грн.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що строки виплати страхового відшкодування не були порушені спростовуються постановою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, якою встановлено, що відповідач неправомірно розстрочив виплату частини суми страхового відшкодування.

Посилання скаржника на порушення судом ст. 36.2 Закону України №1961- IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , з огляду на те, що на думку скаржника вказаною нормою передбачено, що обов`язок для виплати сум, визначених рішенням суду у страховика настає після набрання рішенням законної сили, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

Згідно п. 36.2 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на

проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода, по факту якої відповідач був зобов`язаний здійснити страхову виплату відбулася 06 серпня 2017 року і була розглянута в кримінальному судочинстві 18 жовтня 2017 року, коли постановою прокуратури Одеської області закрито кримінальне провадження у зв`язку зі смертю підозрюваного.

Вінницьким апеляційним судом в лютому 2019 року розглядалась не ДТП, а неправомірність дій відповідача - страховика, щодо відстрочення виплати частини суми страхового відшкодування.

Оскільки Вінницьким апеляційним судом в лютому 2019 року встановлено неправомірність дій відповідача, щодо виплати неповнолітнім лише частини страхового відшкодування, та розстрочення виплати решти суми на майбутній період, тобто встановлена вина страховика у невиплаті всієї суми страхового відшкодування і цією ж постановою стягнута пеня за таке порушення до 27 вересня 2018 року, вказані обставини не підлягають доведенню в даній справі відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, а районний суд правомірно стягнув з відповідача пеню за період з 28 вересня 2018 року до дати фактичної виплати всіх належних сум, тобто до 11 травня 2019 року.

Оскільки питання стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України не було предметом розгляду в попередній справі, суд правомірно встановив, що грошове зобов`язання відповідач повинен був виконати на 90 день з часу подачі заяви та всіх необхідних документів, цим днем є 17 квітня 2018 року, а тому суд правомірно за порушення строків виконання грошового зобов`язання стягнув інфляційні втрати та 3% річних до дати фактичного отримання належних до виплати сум страхового відшкодування.

При цьому апеляційний суд перевірив розрахунки зроблені позивачем та встановив, що пеня, інфляція та 3% річних нараховувались лише на суму 118664 грн.30 коп. тобто, позивач врахував ті часткові виплати які проводив відповідач до дати звернення з даним позовом до суду.

Посилання відповідача на те, що вони діяли правомірно, виплативши частково суму страхового відшкодування, а ту суму що до нарахував суд вони не зобов`язані були виплачувати одразу, колегія суддів не приймає з огляду на те, що Апеляційний суд Вінницької області ці обставини перевіряв і не погодився з позицією відповідача, а у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача на це судове рішення було відмовлено, відповідно воно є остаточне і обов`язкове для застосування при розгляді даної справи з урахуванням принципу юридичної визначеності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції залишає його без змін.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

Суддя доповідач:

Судді: