Постанова

Іменем України

13 березня 2020 року

м. Київ

справа № 145/1711/18

провадження № 61-12977св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Еталон»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еталон» на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2019 року, у складі судді Ратушняка І. О. та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2016 року у складі колегії суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С., Якименко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У вересні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еталон» (далі - ТОВ «Агро-Еталон»), в якому просили усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0196 площею 3,7459 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області шляхом витребування у ТОВ «Агро Еталон» (код ЄДРПОУ - 34020957) вказаної земельної ділянки та заборони йому чинити їм будь-які перешкоди в її використанні.

Позов обґрунтовано тим, що позивачам на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 30 серпня 2018 року належить на праві спільної часткової власності (по Ѕ частці кожному) земельна ділянка кадастровий номер :01:004:0196 площею 3,7459 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яку вони набули в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак користуватися цим майном на власний розсуд позивачі не можуть, оскільки зазначена земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ТОВ «Агро Еталон», який відмовляється її добровільно повернути. Будь-яких договорів на використання земельної ділянки відповідачем ні вони, ні спадкодавець не укладали.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 26 березня 2019 року, позов задоволено та ухвалено усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0196 площею 3,7459 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області шляхом витребування у ТОВ «Агро Еталон» вказаної земельної ділянки та заборони чинити будь-які перешкоди в її використанні позивачам. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі є власниками земельної ділянки, будь-яких договірних відносин між позивачами та відповідачем не існувало та не існує, а тому відповідач без жодної правової підстави використовує її, тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, яка перебуває у власності позивачів і не звільнив її на момент розгляду справи, то права власника земельної ділянки порушені, відтак рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є правильним.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Верховного Суду, ТОВ «Агро-Еталон», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

НАДХОДЖЕННЯ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ДО СУДУ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

25 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Агро-Еталон».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Кривцовій Г. В.

Згідно із розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду Капустинського В. А. «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» від 05 лютого 2020 року № 322/0/226-20, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю (перебування у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами) судді Кривцової Г. В. та на підставі повідомлення секретаря першої судової палати Луспеника Д. Д., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за касаційним провадженням № 61-12977ск19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 лютого 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

Касаційну скаргу мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги, що позивачі не зверталися до ТОВ «Агро-Еталон» щодо повернення земельної ділянки, конфлікт виник після намагань представників ТОВ «Зарванецьке» винести межі земельної ділянки в натурі. Саме ТОВ «Зарванецьке» є користувачем земельної ділянки позивачів, з якими укладено договір оренди та зареєструвано право оренди в 2018 році. Тому по суті спір стосується ТОВ «Зарванецьке», яке не є учасником даної справи.

Разом із тим, зазначає, що ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Агро-Еталон» із проханням обробляти спірну ділянку з метою недопущення забур`янення отже поміж сторонами фактично досягнуто всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, до того ж ТОВ «Агро-Еталон» продовжує нею користуватися.

ДОВОДИ ОСІБ, ЯКІ ПОДАЛИ ВІДЗИВ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

Від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вони зазначають, що доводи касаційної скарги є безпідставними, просять її відхилити, а рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Позивачі зазначили, що будь-яких договорів ними із ТОВ «Агро-Еталон» укладено не було. Від укладення із відповідачем договору оренди спірної земельної ділянки вони відмовились і в 2018 році уклали договір оренди землі з ТОВ «Зарванецьке», яке сплачує орендну плату.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вказаним вимогам закону.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (по Ѕ частці) володіють земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0196, площею 3,7459 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованою на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Право власності позивачів зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ( копія Витягів № 135983999 та № 135983351 від 30 серпня 2018 року).

Земельна ділянка набута позивачами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 серпня 2018 року виданим ОСОБА_1 , зареєстрованим в реєстрі за № 1136 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 серпня 2018 року виданим ОСОБА_2 , зареєстрованим в реєстрі за № 1138.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 25 вересня 2018 року земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Зарванецьке» речове право оренди зареєстровано 04 вересня 2018 року.

Між сторонами виник спір з приводу усунення перешкод власникам в користуванні належним їм майном шляхом заборони чинити будь-які перешкоди в його використанні.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ ВЕРХОВНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

В оцінці доводів касаційної скарги, законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень Верховний Суд керується положеннями ЦК України та ЗК України.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 90 ЗК порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною другою статті 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Стаття 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Судами встановлено, що позивачі є власниками земельної ділянки, їх право належним чином зареєстроване, а відповідач ТОВ «Агро-Еталон» використовує земельну ділянку позивачів без належної правової підстави (як от договір оренди, тощо) та не бажає її добровільно звільнити, чим порушує права позивачів. Такий висновок є вірним та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, врахувавши наведені вище норми матеріального права, надавши оцінку, поданим сторонами доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення їм перешкод в користуванні земельної ділянки та відповідно обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Доводи касаційної скарги щодо досягнення між сторонами всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки спростовуються тим, що відповідно до статті першої Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Тобто договір оренди укладається виключно у письмовій формі.

Інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, яким апеляційним судом відповідно до вимог статті 89 ЦПК України надано належну правову оцінку, висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТОМ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судами повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані судові рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Еталон» залишити без задоволення.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2019 року, та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв