Дата документу 05.08.2020 Справа № 554/124/20
Провадження № 2/554/575/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

Заочне

05 серпня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Андрієнко Г.В.

за участю секретаря Карабаш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08.01.2020 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати належним чином зобов`язання, передбачені договором на надання юридичних послуг від 12.06.2019 р., вказавши, що на виконання вказаного договору відповідач зобов`язався впорядкувати право власності на належне позивачу нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20.01.2020 р. було відкрите провадження по справі , за правилами загального провадження.

26.06.2020 р. позивач уточнив позовні вимоги, де прохав визнати право власності за ним на квартиру АДРЕСА_2 .

26.06.2020 р. ухвалою суду було закрите підготовче провадження по справі.

Позивач надав суду заяву , в якій прохав розглянути справу без його участі.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився , відзиву не направив. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі та постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи , дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 червня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на надання юридичних послуг, згідно якого останній зобов`язався впорядкувати право власності на належне Позивачу нерухоме майно. Пунктом 2 наведеного договору зазначений вичерпний перелік дій, які необхідно виконати на виконання умов договору. На виконання пункту 4.2.1 укладеного договору позивач передав за актом прийому-передачі відповідачу оригінали документів для вчинення відповідних дій. Згідно п. 7.1 договору строк виконання останнього по 12 грудня 2019 року включно. В порушення договору ОСОБА_2 не надав позивачу акт виконаних послуг з вказанням наданих послуг за період дії договору.

З 1994 року по 2000 рік ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ВАТ «Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів», у зв`язку з перебуванням в трудових відносинах йому було надано жилу площу в гуртожитку по АДРЕСА_3 .

Також судом встановлено, що позивачу у зв`язку з перебуванням в трудових відносинах з ВАТ «Мало-Будищанський завод» була надана жила площа в гуртожитку по АДРЕСА_3 , з 05 червня 1996 року позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання в АДРЕСА_4 . Підставою для вселення та постійного користування повинен бути спеціальний ордер, але на руки його Позивачу видано не було.

05.06.1996 року Позивача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , як квартиронаймача, що підтверджується довідкою № 13014 від 25.12.2015 року.

В 2004 році ВАТ Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів в результаті банкрутства ліквідовано.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05 лютого 2016 року № 10 надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу).

Відповідно до рішення позачергової сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 25 лютого 2016 року міська рада вирішила залишити цілісний майновий комплекс будинку по АДРЕСА_3 та дозволити приватизацію жилих та допоміжних приміщень.

Після зміни статусу гуртожитку на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу) по АДРЕСА_3 , в гуртожитку змінилася нумерація кімнат, при цьому кімната, що знаходиться в користуванні ОСОБА_1 стала рахуватися як квартира АДРЕСА_5 .

Житлом згідно зі ст. 379 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усуненням усіх третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа , яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років , набуває право власності на це майно ( набувальна давність ) , якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ст. 344 ЦКУ можна виокремити умови набуття права власності на житло за набувальною давністю. Ними є:

-добросовісне заволодіння майном на законних підставах. Цій умові відповідають випадки, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужим житлом, інакше кажучи, не знав про обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужим майном і які не залишали сумніву в правомірності набуття майна. У разі виникнення спору встановлювати характер володіння має тільки суд з урахуванням обставин справи. Доказами добросовісного володіння можуть бути квитанції про сплату послуг за електропостачання, водопостачання тощо;

-продовження володіння майном відкрито та безперервно. Тобто це володіння має бути очевидним для третіх осіб.

Особа, яка має намір набути право власності на житло за набувальною давністю, відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦКУ повинна звернутися до суду і надати докази того, що житло введене в експлуатацію, а також докази добросовісного володіння житлом протягом встановленого строку.

Позивачем доведено, що він протягом тривалого часу (з 1996 року) відкрито та безперервно користується квартирою АДРЕСА_2 , продовжує сплачувати за комунальні послуги та підтримувати квартиру в належному стані.

На даний час власник данного майна відсутній .ВАТ « Мало-Будищанький завод будівельних матеріалів ліквідований , а на баланс Полтавської міської ради будинок не передавався , внаслідок чого позивач не може скористатися своїм законним правом на приватизацію квартири у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобов`язання вчинити певні дії, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

З 1994 року по 2000 рік ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ВАТ «Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів», у зв`язку з перебуванням в трудових відносинах йому було надано жилу площу в гуртожитку по АДРЕСА_3 .

05.06.1996 року Позивача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , як квартиронаймача, що підтверджується довідкою № 13014 від 25.12.2015 року.З цього часу він відкрито та безперервно користується чужим майном .З моменту ліквідації ВАТ Мало-Будищанський завод будівельних матеріалів в результаті банкрутства власник майна взагалі відсутній.

ОСОБА_1 протягом тривалого часу (з 1996 року) відкрито та безперервно користується квартирою АДРЕСА_2 , продовжує сплачувати за комунальні послуги та підтримувати квартиру в належному стані.

Квартира , якою користується ОСОБА_1 складається з 3 кімнат житловою площею 41,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 19,2 кв.м., 2-а кімната площею 5,8 кв.м., 3-я кімната площею 16,9 кв.м., кухні площею 15,3 кв.м., ванної площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,5 кв.м., коридору площею 2,7 кв.м. загальна площа квартири 64,1 кв.м.

Проживання та користування даною квартирою не порушує будь-чиїх прав .

Факт того, що Позивач є належним користувачем чужого майна також підтверджується договорами про надання житлово-комунальних послуг та квитанціями про їх сплату, карточкою прописки, що додані до матеріалів справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 11, 12, 263-265, 280-289 ЦПК України , ст. 344 ЦК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за набувальною давністю за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 квартира посімейного заселення розташована на 1 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 41,9 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 19,2 кв.м., 2-а кімната площею 5,8 кв.м., 3-я кімната площею 16,9 кв.м., кухні площею 15,3 кв.м., ванної площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,5 кв.м., коридору площею 2,7 кв.м. загальна площа квартири 64,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заяв про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17.08.2020

Суддя Г.В. Андрієнко