Справа № 357/469/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква, про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , яке оформлено протоколом № 40 від 09.07.2019 року, його було знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що він був звільнений у запас з лав Збройних сил України із закінченням строку контракту. Позивач з даним рішенням не погоджується, тому просив суд визнати рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , про зняття його з квартирного обліку недійсним, зобов`язавши відповідача поновити його на квартирному обліку у в/ч А 2167 з 07.12.2010 року.

Відповідач направив до суду відзив на позов, у якому зазначив, що спірне протокольне рішення було прийняте в межах норм діючого законодавства та послався на наказ МОУ № 380 від 31.07.2018 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 1020/32472 від 06.09.2018 р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», яким врегульовано питання про зняття з обліку за місцем служби у разі звільнення з військової служби.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що згідно витягу з наказу № 168-РС від 01 липня 2019 р., старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 2 підпункту «й» ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.

На квартирному обліку позивач перебував в загальній черзі з 07.12.2010 року, в першочерговій черзі з 09.06.2015 року, у складі трьох осіб, а саме: позивач ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 ., 1974 р.н., донька ОСОБА_3 , 1983 р.н., син ОСОБА_4 , 2002 р.н.

ОСОБА_1 має вислугу в Збройних силах України понад 20 років.

Відповідно до витягу з протоколу № 40 від 09.07.2019 року затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї було знято з квартирного обліку у зв`язку із звільненням у запас по закінченню строку контракту.

Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.07.2019р. за № 208, старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області.

Згідно довідки з військової частини від 08.01.2020 р. № 106, позивач зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 .

Встановлено, що вислуга років позивача в Збройних силах України понад 20 років, він є учасником бойових дій, перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУПФУО в Київській області і отримує пенсію за вислугу років з 03.07.2019 р. призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представник відповідача ОСОБА_5 у своєму відзиві зазначив, що спірне протокольне рішення було прийняте в межах норм діючого законодавства та послалався на наказ МОУ № 380 від 31.07.2018 р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 1020/32472 від 06.09.2018 р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», яким врегульовано питання про зняття з обліку за місцем служби у разі звільнення з військової служби.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, який зареєстровано в Мінюсті України 06.09.2018 року за № 1020/32472, затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно з п. 4 якої військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно п. 21 Розділу 6 цієї Інструкції зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі:

поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Оскільки позивача було зараховано на квартирний облік з 07.12.2010 р., з дотриманням вимог чинного на той час законодавства і дане рішення не було оскаржено, рішення відповідача про зняття позивача з квартирного обліку з підстави його звільнення у запас по закінченню строку контракту та з підстав того, що на даний час наказом МО України № 380 від 31.07.2018 року не передбачено зарахування даної категорії громадян на квартирний облік - є безпідставним.

При проходженні позивачем служби та при зарахуванні його на квартоблік діяв Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею Збройних Силах України», відповідно до п. 37 військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла. Якщо такий військовослужбовець обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку прописки, інший населений пункт, відповідний командир військової частини, за проханням військовослужбовця за 3 роки до звільнення у запас або у відставку за віком, подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційної частини району необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення КЕЧ району про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби. Він, також, може скористатися правом отримати житло після звільнення з військової служби ві виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів відповідно до чинного законодавства.

Зазначений Наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею Збройних Силах України» встратив чинність 10.11.2006 року .

В рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити про те, що положення вищезазначеної Інструкції (Наказ МО України № 380 від 31.07.2018р.) порушують конституційні права позивача, визначені частиною 3 статті 22 та частиною 1 статті 58 Конституції України.

Частиною 3 статті 22 Конституції України визначена вимога, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, аналізуючи правовідносини між позивачем та військовою частиною в/ч НОМЕР_1 , а також законодавство, що їх регулювало та регулює, суд робить висновок, що відповідач по відношенню до позивача, при вирішенні питання про зняття його з квартирного обліку, застосував Закон, яким звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовця ОСОБА_1 , та була допущена зворотна дія закону у часі. Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що не було доведено до відома ОСОБА_1 про рішення про зняття його з квартирного обліку у п`ятнадцятиденний строк.

Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм, суд вважає за можливе визнати недійсним рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 оформлене протоколом № 40 від 09.07.2019 року про зняття позивача з квартирного обліку, оскільки він зареєстрований у м. Біла Церква, перебуває на військовому обліку в Білоцерківському ОМВК, житлом для постійного проживання не забезпечений, підстави для зняття його з квартирного обліку, на які послався відповідач, були відсутні.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Нп підставі ст. ст. 22, 58 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99, ст.ст. 5, 15,16 ЦК України, ст.40 ЖК України, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006 року, Наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, Наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», п. 9 ст.. 5 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 10, 19, 141, 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква, яке оформлене протоколом № 40 від 09.07.2019 року про зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку - недійсним, зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 м. Біла Церква поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 міста Біла Церква з 07.12.2010 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення складене 11.03.2020 року.

СуддяЛ. М. Кошель