Справа № 482/1470/20
Номер провадження 2/482/473/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Сергієнко С.А., за участю секретаря Безкровної А.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, від імені та в інтересах якого на підставі договору діє адвокат Дмитренко Ігор Миколайович, звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок.

У своїх вимогах позивач посилається на те, що 25 липня 2003 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 за 15000,00 грн., про що склали відповідну розписку.

Після укладення угоди, ОСОБА_2 передав позивачу у власність дане нерухоме майно, правовстановлюючі документи на нього і зобов`язався вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадкоємцем після його смерті є його дружина ОСОБА_3 , яка проте свої спадкові права на вищевказаний будинок не оформляла. Коли позивач звернувся до ОСОБА_3 з приводу нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку, остання відмовила йому оскільки для цього їй спочатку потрібно було б оформити свої спадкові права, що тягнуло б за собою велику витратою часу і коштів, а тому вона відмовила позивачу вказавши, що оскільки будинок вже давно продано то її не обходить його доля і витрачати гроші на його оформлення вона не має наміру.

З 2003 року позивач фактично володіє вищезазначеним будинком на свій розсуд, проживає у ньому, ремонтує і облаштовує його.

З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконав всі умови договору, передавши ОСОБА_2 грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим його зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором, залишилися невиконаними, відповідно до вимог ч.2 ст. 47 ЦК України ( в ред.. 1963 р.) та ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26 липня 2003 р., укладений між ним та ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

Оскільки спадкоємець ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини, а інших осіб, які могли б заявити свої права на спадщину не встановлено, то Себинська сільська рада Новоодеського району Миколаївської області, як представницький орган місцевого самоврядування який наділено правом представляти інтереси територіальної громади в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, відповідно до положень ст.1277 ЦК України, має право подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

17 листопада 2020 року Себинську сільську раду Новоодеського району Миколаївської області було залучено у якості відповідача у справі.

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення.

Представник відповідача Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав, просить справу слухати за його відсутності.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, але подала заяву до суду про визнання позовних вимог у повному обсязі і розгляд справи за її відсутності.

На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 , був власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину посвідченим нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магдою Г.В. 10.09.1993року за реєстровим №1722.

Згідно розписки від 25 липня 2003 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень за житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язався оформити договір купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 22 червня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 3048 .

ОСОБА_3 спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 не приймала, згідно відповіді від Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 28.10.2020 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_3 своїх спадкових прав на будинок не заявляла.

Згідно ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України ( в чинній редакції), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст.47 ЦК України ( в ред.1963 р.), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

За змістом ст.ст.128,153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Із наданих суду доказів вбачається, що 25 липня 2003 року на момент укладення угоди про купівлю-продаж належного ОСОБА_2 будинку, між сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, як то вартість будинку тощо, відбулося повне виконання договору, але втрачена можливість нотаріального посвідчення вказаної угоди в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Отже, за вказаним договором, позивач набув право власності на вказаний будинок.

ОСОБА_1 з 2003 року володіє та користується будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на нього судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору ухвалює покласти на позивача, за його згодою.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 25.07.2003 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_1 придбав житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко