АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року

м. Чернівці

справа №723/4658/19

провадження 822/852/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,

секретар Вовкун Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Красноїльська селищна рада Сторожинецького району Чернівецької області

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Красноїльська селищна рада, Сторожинецького району, Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позовна заява обґрунтована тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 . На вказаній земельній ділянці розташований належний йому житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_2 є суміжним користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано.

У травні 2018 року ОСОБА_2 на земельній ділянці, якою користується та на частині земельної ділянки позивача, самостійно, без будь-якого дозволу, влаштував водовідвідну канаву та штучну водойму з метою відведення води, яка потрапляє на земельну ділянку, якою користується позивач та призводить до заболочення.

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом засипання водовідвідної канави та штучної водойми, проте останній на такі вимоги не реагує.

Вказує, що згідно висновку №826 експертного інженерно-технічного дослідження, розташування водовідвідної канави та штучної водойми, влаштованої ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , біля межі та частково на території земельної ділянки ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , поруч з якою розміщені нежитлові будівлі та господарські споруди, в частині фундаментів сараїв літ. «Ж,З», частково літньої кухні літ. «Г», частково - зі сторони межі між земельними ділянками, активно піддаються впливу ґрунтових вод, а частина фундаменту будівлі літньої кухні літ. «Г» та сараю літ. «З» фактично стоять у воді новоствореної водойми, не відповідає вимогам ДБН Б2.2-12:2019, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо мінімальної відстані до фундаментів будинків і споруд. Крім того, штучна водойма частково розташована на самовільно зайнятій ділянці та споруджена без влаштування будь-яких укріплень та проведення заходів щодо потрапляння накопиченої води в ґрунт та до конструкцій, розташованих поруч (раніше збудованих) будівель та споруд.

Також експертним висновком встановлено інші відхилення від вимог ДБН, що свідчить про відсутність отримання відповідачем дозвільної документації.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер :01:003:0521, площею 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , шляхом засипання за власні кошти водовідвідної канави та штучної водойми, влаштованих внаслідок його незаконних дій на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, що засипання штучної водойми та канави є ефективним способом усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою та відновлення її попереднього стану, оскільки згідно висновку експерта ґрунтові води з обох ділянок потребують відведення. Засипання штучної водойми та канави лише з боку земельної ділянки, якою користується відповідач, може призвести до витікання води, накопичення її на ґрунті та потрапляння до конструкцій збудованих об`єктів.

Крім того, позивачем не надано доказів щодо визначення індивідуальних даних водовідвідної канави та штучної водойми, а вході розгляду справи судом встановлено, що межа земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно каталогу координат, що на кадастровому плані земельної ділянки в технічній документації із землеустрою, не співпадає з фактичною межею земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що уразі задоволення позовних вимог унеможливить реальне виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неповного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що засипання штучної водойми та канави може призвести до витікання води, накопичення її на ґрунті та потрапляння до конструкцій збудованих об`єктів, оскільки внаслідок засипання водовідвідної канави та штучної водойми, вода стікає через альтернативну канаву, яку влаштував позивач.

Судом першої інстанції не враховано, що незаконне, без відповідних дозвільних документів влаштування відповідачем відповідної канави та водойми, призвело до потрапляння води на земельну ділянку позивача та до розміщених на ній господарських конструкцій.

Узагальнені доводи осіб, які подала відзив на апеляційну скаргу

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Посилаються на те, що позивач, здійснивши добудову будівель, допустив порушення норм ДБН-9 щодо розміщення приміщень до межі земельної ділянки.

При цьому, звернувшись до суду із зазначеним позовом не надав доказів, що засипання водойми призведе до усунення підтоплень будівель, оскільки без влаштування водовідвідної канави відведення води, як від будівель, так і від земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0521, яка розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧВ №003599 від 11 січня 2002 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06 лютого 2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

На вказаній земельній ділянці розташоване належне ОСОБА_1 будинковолодіння, загальною площею 245 кв.м., літня кухню літ. "Г", сараї літ. "Ж, З", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 квітня 2019 року.

Користувачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 , згідно наданої інформації Красноїльською селищною радою, є ОСОБА_3

ОСОБА_2 в користування земельна ділянка не передавалася.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту здійснення відповідачем ОСОБА_2 перешкод позивачу ОСОБА_1 у користуванні належною останньому земельною ділянкою.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Добросусідські відносини між власниками та користувачами сусідніх земельних ділянок є обов`язком кожного суб`єкту, у власності чи користуванні якого знаходиться земельна ділянка. Сторони сусідніх земельних ділянок зобов`язані не вчиняти перепон, які б могли перешкоджати цільовому використанню сусідніх земельних ділянок.

Частиною 2 ст. 103 ЗК України визначено межі допустимого негативного впливу на сусідню земельну ділянку шляхом встановлення заборони справляти неприпустимий вплив на земельну ділянку. Неприпустимим впливом слід вважати такий вплив на сусідню земельну ділянку, за якого власники або користувачі земельної ділянки втрачають можливість використовувати земельну ділянки за її цільовим призначенням (наприклад, вирощувати сільськогосподарську продукцію, здійснювати будівництво будинків та інших споруд, користатися підвальним приміщенням та дворогосподарством).

Статтею 104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , самостійно, без будь-якого дозволу, влаштував водовідвідну канаву та штучну водойму на земельній ділянці, якою користується та на частині земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , що негативно впливає на стан земельної ділянки останнього.

Вказана обставина підтверджується актом обстеження домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від 2 жовтня 2018 року, складеного комісією в складі голови Сторожинецької районної ради, голови Красноїльської селищної ради, головного архітектора Сторожинецького району, власників домоволодінь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначене обстеження проводилось з метою вирішення проблеми водовідведення природних вод. Виявлено, що садиби, як позивача ОСОБА_1 , так і відповідача ОСОБА_2 , підтоплюються грунтовими водами, потребують відведення та надано план робіт, де зазначено, які роботи та в якій послідовності мають виконати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Після проведення вказаних робіт ОСОБА_2 повинен був засипати штучну водойму. Однак, такі дії не були виконані, як позивачем ОСОБА_1 так і відповідачем ОСОБА_2 .

Висновком експертного інженерно-технічного дослідження №826 від 18 жовтня 2019 року підтверджується факт розташування водовідвідної канави та штучної водойми, влаштованої ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , біля межі та частково на території земельної ділянки ОСОБА_1 , що по АДРЕСА_1 , поруч з якою розміщені нежитлові будівлі та господарські споруди, в частині фундаментів сараїв літ. «Ж,З», частково літньої кухні літ. «Г», частково - зі сторони межі між земельними ділянками, активно піддаються впливу ґрунтових вод, а частина фундаменту будівлі літньої кухні літ. «Г» та сараю літ. «З» фактично стоять у воді новоствореної водойми, не відповідає вимогам ДБН Б2.2-12:2019, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо мінімальної відстані до фундаментів будинків і споруд.

Крім того, штучна водойма частково розташована на самовільно зайнятій ділянці та споруджена без влаштування будь-яких укріплень та проведення заходів щодо потрапляння накопиченої води в ґрунт та до конструкцій, розташованих поруч (раніше збудованих) будівель та споруд, відхилення від яких, можуть свідчити про відсутність дозвільної документації або виконання робіт не у відповідності до такої документації.

Із ситуаційного плану, який є додатком до вказаного висновку, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 здійснив будівництво канави та штучної водойми на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді смт. Красноїльськ, Сторожинецького району, Чернівецької області. Отже, відповідач не є власником або користувачем земельних ділянок на яких він здійснив будівництво канави та штучної водойми.

Доказів на спростування вищевказаного експертного висновку відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Враховуючи, що у справі встановлено факт порушення відповідачем прав ОСОБА_1 щодо користування останнім належною йому земельною ділянкою, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо зобов`язання останнього усунути перешкоди у користуванні позивачем такої земельної ділянки, шляхом засипання за власні кошти водовідвідної канави та штучної водойми.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , проте вважає, що обґрунтування такої відмови підлягає зміні з наступних підстав.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та не заперечується сторонами у справі, влаштування оскаржуваних позивачем водовідвідної канави та штучної водойми було здійснено особисто відповідачем ОСОБА_2 .

Оскільки, доказів порушення права ОСОБА_1 користування земельною ділянкою відповідачкою ОСОБА_3 матеріали даної справи не містять, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 немає.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його в частині відмови в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слід змінити з підстав викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Під час розгляду даної справи ОСОБА_1 було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 768 гривні 40 копійок та 1152 гривні 60 копійок за подання до суду апеляційної скарги.

А тому на користь ОСОБА_1 слід стягнути з ОСОБА_2 768 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 1152 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер :01:003:0521, площею 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , шляхом засипання за власні кошти водовідвідної канави та штучної водойми, влаштованих внаслідок незаконних дій ОСОБА_2 , на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 1152 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Дата складання повного судового рішення 28 грудня 2020 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанська

О.О. Одинак