Справа № 161/1865/20 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/1237/20 Категорія: 82 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Карпук А. К., Матвійчук Л. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Волинського обласного управління ТВБВ № 10002/069, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача, стягнення безпідставно списаних коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Микуликом Василем Миколайовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Волинського обласного управління ТВБВ № 10002/069 про захист прав споживача, стягнення безпідставно списаних коштів. Позовні вимоги мотивовано тим, що він відкрив у Волинському обласному управлінні ТВБВ № 10002/069 АТ «Державний ощадний банк України» карткові рахунки № НОМЕР_1 (платіжна картка № НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 (платіжна картка № НОМЕР_4 ), підключив послугу СМС інформування, оскільки не має змоги проводити трансакції по рахунках за допомогою інших пристроїв в системі WEB-банкінг «Ощад 24/7». 18 грудня 2019 року з карткового рахунку НОМЕР_1 банком було списано 92 600 гривень, в тому числі комісія, а з карткового рахунку НОМЕР_3 4400 гривень та перераховано на рахунки невідомої позивачу особи. Перевіривши баланс своїх карткових рахунків 18 грудня 2019 року, з`ясував, що кошти відсутні та негайно звернувся на гарячу лінію банку з повідомленням про те, що він не вчиняв грошових переказів, в результаті чого його картки були заблоковані. 20 грудня 2019 року звернувся до банку з листом, в якому просив повернути йому неправомірно списані кошти з його карткових рахунків, оскільки він не здійснював жодних трансакцій та не передавав іншим особам відомостей про свої карткові рахунки. У відповідь на такий лист відповідач повідомив, що трансакції з карткових рахунків по переказу грошових коштів на суму 92 000 гривень та 4 000 гривень були проведені в системі WEB-банкінг «Ощад 24/7» коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки з правильним введенням паролів, які відомі лише позивачу та були направлені на номер його мобільного телефону. Він не реєструвався в системі WEB-банкінг «Ощад 24/7» та не отримував жодних повідомлень з кодом одноразової операції в мережі Інтернет. Несанкціоноване списання коштів з його рахунків відбулося саме з вини відповідача. Для фактичного повернення банком грошових коштів, які були безпідставно списані з карткових рахунків, зробив усе від нього залежне, а саме: 1) негайно повідомив обслуговуючий банк про несанкціоноване списання коштів; 2) заблокував рахунки; 3) звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення; 4) звернувся з офіційною вимогою до обслуговуючого банку про повернення коштів. На банк покладається обов`язок доведення відсутності його вини у несанкціонованому списанні коштів, а перекладення на клієнта банку (споживача послуг) доведення зворотного є неприпустимим. Просив стягнути з Волинського обласного управління ТВБВ №10002/069 АТ «Державний ощадний банк України» в користь ОСОБА_1 97 000 гривень та судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій покликається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказує, що саме з вини відповідача відбулося несанкціоноване списання грошових коштів з карткових рахунків позивача, а припущення про нібито передачу ПІН-коду третім особам є тільки припущенням та не заслуговує на увагу в рамках відносин між банком та споживачем. Ним здійснено усі залежні від нього дії та попереджено відповідача про підозрілі дії невстановлених осіб 18.12.2020 о 12 год 10 хв. і 12 год 21 хв. Використовує «кнопковий» мобільний телефон без можливості доступу до мережі Internet, а відповідно ще 13.10.2018 підключив послугу SMS-банкінг. Згідно відомостей, які надані відповідачем, 18.12.2019 о 12 год 22 хв за фінансовим номером відбулася реєстрація в WEB-банкінгу «Ощад 24/7», а вже о 12 год 24 хв. була відключена функція SMS-банкінг. Вказані дії були проведені через 11 хв. як він повідомив відповідача про шахрайські дії. З рішення суду не вбачається, які саме докази дозволили зробити висновок, що своїми діями сприяв розголошенню та незаконному використанню конфіденційної інформації, що містить банківську таємницю. Саме на банк покладається обов`язок доведення відсутності своєї вини у несанкціонованому списанні коштів. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 передбачено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватись ним. З повідомленням про спірні трансакції та блокування карткового рахунку позивач звернувся 18.12.2019 о 18:44. Всі дзвінки позивача до контакт-центру АТ «Ощадбанк», окрім дзвінків 18.12.2019 о 18:22 та 18:44, здійснювались без з`єднання з оператором. Доводи про користування «кнопковим» мобільним телефоном є безпідставні, оскільки позивач має можливість доступу до ДБО будь-яким зручним способом, окрім як за допомогою мобільного телефону. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе клієнт. Позивач не довів невиконання банком взятих на себе зобов`язань. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутність вини відповідача у знятті коштів з рахунків ОСОБА_1 , що зумовлює відсутність майнової відповідальності банку перед позивачем.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції.

Суд першої інстанції підставно застосував до відносини, що виникли між сторонами по справі положенням ст. ст. 634, 1066, 1068-1073 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 9 розділу ІV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

За ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Частина 1 ст. 1071 ЦК України встановлює, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Ощадбанк» та має відкриті в установі відповідача карткові рахунки № НОМЕР_1 (платіжна картка № НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_3 (платіжна картка № НОМЕР_4 ). Вказані обставини визнаються представниками сторін.

18 грудня 2019 року через використання інтернет ресурсу «Ощад 24/7» (переказ з картки на картку) з карткових рахунків ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 було перераховано грошові кошти на загальну суму 97 000 гривень.

Остання трансакція з перерахунку коштів з вищевказаних рахунків позивача відбулась 18 грудня 2019 року о 12 год. 31 хв. Наведене підтверджується відомостями з програмного забезпечення відповідача, що долучені до матеріалів справи. ОСОБА_1 о 18 год 44 хв. 18 грудня 2019 року зателефонував до контакт-центру АТ «Ощадбанк» та повідомив про підозру несанкціонованого списання коштів з його рахунків, внаслідок чого оператор за згодою клієнта заблокував платіжні картки та закрив обліковий запис до «Ощад 24/7».

19 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно нього. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що за заявою ОСОБА_1 19 грудня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. З вказаного витягу також вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що у період часу з 12 години по 13 годину 18 грудня 2019 року невстановлена особа чоловічої статі, яка представилась працівником АТ «Ощадбанк», у ході телефонної розмови під приводом надання допомоги по захисту заблокованого банківського рахунку, шляхом обману одержала дані, які містять банківську таємницю, та в подальшому незаконно заволоділа грошовими коштами.

20 грудня 2019 року позивач звернувся до банку з листом, в якому просив повернути йому неправомірно списані кошти з його карткових рахунків. За наслідками розгляду такої заяви АТ «Ощадбанк» письмово повідомило позивачу про те, що операції з використанням інтернет ресурсу «WEB Banking» проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки з правильним введенням паролів, які відомі лише позивачу та були направлені на номер його мобільного телефону. Зняття коштів з карткових рахунків стало можливим внаслідок розголошення реквізитів платіжних карток та паролів для одноразової операції в мережі інтернет третім особам.

Кошти з рахунків позивача були перераховані на карткові рахунки № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 обслуговуючий банк «Райффайзен Банк Аваль». З інформації, наданої АТ «Райффайзен Банк Аваль», встановлено, що власником картки № НОМЕР_5 є ОСОБА_2 . Грошові кошти з його рахунку було знято 18 грудня 2019 року через банкомати за адресою: вул. Свободи, 6, м. Слов`янськ Донецької області та вул. Свободи, 1, м. Слов`янськ Донецької області. Власником карткового рахунку № НОМЕР_6 є ОСОБА_3 . Грошові кошти з його рахунку також було знято 18 грудня 2019 року через банкомати за адресою: вул. Свободи, 6, м. Слов`янськ Донецької області та вул. Свободи, 1, м. Слов`янськ Донецької області.

Перед успішними транзакціями 18 грудня 2019 року позивачем було створено обліковий запис у системі «Ощад 24/7», кожна наступна оспорювана операція підтверджувалася смс-паролями, кожне повідомлення паролю (PIN) до системи «Ощад 24/7» супроводжувалося застереженням щодо нерозголошення отриманої інформації сторонніми особами.

За п. 3.2. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб цей договір є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 ЦК України і містить в собі в тому числі елементи таких договорів: договору банківського рахунку; договору банківського вкладу; кредитного договору.

Згідно до п.4.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб такий вважається укладеним (акцентованим) Клієнтом в повному обсязі з моменту оформлення Заяви про приєднання до договору за встановленою Банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору за встановленою Банком формою, в тому числі документів і відомостей, необхідних для з`ясування особи Клієнта, суті діяльності та фінансового стану.

Пунктом 4.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що укладаючи цей Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, що передбачені Договором. Підписанням Заяви на приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору він ознайомився з повним текстом Договору, в тому числі з додатком до Договору та Тарифами, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами Договору, а також отримав примірник Договору.

Відповідно до п.9.15 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Клієнт зобов`язаний забезпечити (гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2), строк дії, номер Картки тощо.

Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.

Згідно до п.9.16 вищезазначеного Договору клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного володіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта.

Судом установлено, що переказ коштів 18 грудня 2019 року був здійснений з використанням платіжної інтернет-системи «Ощад 24/7» (переказ з картки на картку), транзакції здійснювались з введенням одноразових смс-паролів, отриманих позивачем на його фінансовий номер телефону, а тому могли бути відомі лише йому.

Операції (переказ коштів з рахунку позивача) з використанням інтернет-ресурсу «Ощад 24/7» були з використанням усіх реквізитів платіжної картки банку та з правильним введенням паролів (пін-кодів для одноразової операції в мережі Інтернет), які могли бути відомі лише позивачу, так як були направлені на його фінансовий номер мобільного телефону.

Перед успішними трансакціями 18 грудня 2019 року позивачем було створено обліковий запис у системі «Ощад 24/7», кожна наступна оспорювана операція підтверджувалася смс-паролями, кожне повідомлення паролю (PIN) до системи «Ощад 24/7» супроводжувалося застереженням щодо нерозголошення отриманої інформації сторонніми особами.

З наведеного відповідачем графіку отриманих смс-повідомлень (до відключення смс-банкінгу) вбачається, що перерахунку коштів передували смс-повідомлення із паролями та інформацією-попередженням про її нерозголошення, які надходили на фінансовий номер телефону ОСОБА_1 , без введення/розголошення яких операції щодо перерахунку коштів не могли бути можливими. Згадані паролі/коди могли бути відомі лише особі, яка здійснювала операції з платіжною карткою, і такою особою міг бути виключно ОСОБА_1 . Інформацію необхідну для здійснення грошових переказів коштів (номер картки, термін її дії та СVV2), міг знати тільки ОСОБА_1 , позивач своїми діями сприяв втраті чи незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, операції по переказу спірних коштів відбулися за ідентифікацією користувача позивача, і банк не повинен нести відповідальність за дані операції. Відповідачем не порушено вимоги законодавства, в тому числі і Закону України «Про захист прав споживача» щодо належного надання послуг.

Вирішуючи спір, врахувавши наведені вище норми права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Микуликом Василем Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 жовтня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді