ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9783/20 Справа № 182/9216/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/9216/14

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

12 квітня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інетересах якої діяв адвокат Онищенко С.В., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення суду.

26 жовтня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль С.В., звернулася до суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року та просила поновити їй пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що суд першої інстанції, перед ухваленням рішення, не повідомив її належним чином про час та місце розгляду справи, а ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року вона отримала лише 19 жовтня 2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПк України.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Судом встановлено, що повний текст ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року, складено 26 липня 2019 року (а.с. 141-146), тобто тридцятиденний строк для апеляційного оскарження заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року закінчується 25 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року, подано до суду 26 жовтня 2020 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

При цьому, ч. 2 ст. 358 ЦПК України містить виключення за яких пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення може бути поновлено навіть у випадку подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а саме: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Зважаючи на те, що в клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року, відповідачка ОСОБА_1 не навела виняткових обставин для подання нею апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року була залишена без руху та надано ОСОБА_1 строк для звернення до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, із наданням доказів наявності виняткових обставин, визначених ч. 2 ст. 358 ЦПК України, для поновлення їй пропущеного процесуального строку.

14 грудня 2020 року відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль С.В., на виконання вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року, звернулася до суду апеляційної інстанції із клопотанням щодо поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яке обґрунтовано тим, що вона не була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, що надає їй право на подання апеляційної скарги після спливу річного строку після складання повного судового рішення.

Зокрема, відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази про отримання нею судових повісток та про повідомлення її щодо розгляду справи, а також щодо вручення їй заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року та ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року.

Вважає, наведені обставини такими, що надають їй право на поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року.

Розглянувши клопотання відповідачки ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року та проаналізувавши доводи відповідачки ОСОБА_1 щодо обставин, які, на її переконання, об`єктивно перешкоджали їй оскаржити заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у встановлені Законом строки та надає їй право на подання апеляційної скарги після спливу річного строку після складання повного судового рішення, суд встановив наступне.

Так, з матеріалів цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слідує, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що нею визнається в апеляційній скарзі (а.с. 64).

Саме на цю адресу судом першої інстанції направлялась вся судова кореспонденція на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , однак була повернута до суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 71, 75, 85,93).

Крім того, судова кореспонденція направлялася й за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена ОСОБА_1 при укладення кредитного договору з АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 17), однак й ця кореспонденція була повернута до суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 76, 83, 92).

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 47, 48 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц)».

Отже, доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про час та місце розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є прийнятними.

Разом з тим, ЦПК України пов`язує перебіг процесуального строку на апеляційне оскарження заочного судового рішення для відповідача у справі не з цим судовим рішенням, а з моментом постановлення судом ухвали про відмову відповідачеві у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення суду.

Таким чином, для вирішення питання щодо поновлення відповідачці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з`ясуванню підлягають обставини щодо дотримання нею тридцятиденного процесуального строку саме з моменту постановлення ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення суду, а тому й для перевірки наявності або ж відсутності виняткових обставин, визначених ч. 2 ст. 358 ЦПК України, для поновлення їй пропущеного процесуального строку, з`ясуванню підлягає питання щодо повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про розгляд її заяви про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Онищенко С.В., звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року (а.с. 113-117).

Представництво у цивільному процесі це правовідносини, в силу яких представник здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах особи, яка бере участь у справі з метою захисту її прав.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Із системного аналізу та тлумачення положень статті 237 ЦК України та статті 58 ЦПК України випливає, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та виключно в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчинення самостійно. Представляючи інтереси особи, представник не вчиняє будь-які дії в своїх інтересах, та відповідно, жодні рішення суду не стосуються його особистих прав та обов`язків.

Відповідно до вище неведених положень ЦПК України, відповідачка ОСОБА_1 скористалася своїм правом на участь у справі через представника - адвоката Онищенка С.В., який діяв від її імені та в її інтересах на підставі Ордеру Серії ДП №355/044 від 04 квітня 2019 року (а.с. 113).

Отже, відповідачка ОСОБА_1 , як особа яка звернулася до суду через свого представника, беззаперечно була обізнана про наявність на розгляді у Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області її заяви про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, які подали апеляційну чи касаційну скаргу на відповідне рішення, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії судових рішень в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР, Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005.

Отже, особа, яка подала заяву про перегляд судового рішення, з метою дотримання своїх процесуальних прав, має стежити за подальшим рухом справи, як шляхом отримання кореспонденції нею або уповноваженим представником, так і за допомогою офіційних джерел, зокрема, ЄДРСР.

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справі «Пономарьов проти України» та у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», згідно з якою сторони в розумні «інтервали часу» мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

На підставі наведеного можна дійти висновку, що відповідачка ОСОБА_1 була повідомлена про розгляд справи, адже саме вона зверталася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року та мала цікавитися станом розгляду цієї заяви, а тому відсутні виняткові підстави, визначені ч. 2 ст. 358 ЦПК України, за яких пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення може бути поновлено навіть у випадку подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Отже, відповідачкою ОСОБА_1 пропущено строки, визначені ЦПК України, для подання апеляційної скарги на заочне рішення рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року більше ніж на рік з дня складення повного тексту судового рішення й виняткових обставин для поновлення таких строків не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У X В А Л И В:

Відмовити відповідачці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, у відкритті апеляційного провадження по поданій нею апеляційній скарзі на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: