Провадження № 22-ц/811/2359/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Івасюта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 22 травня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

18.12.2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів суми заборгованості за договором кредиту № 112/МБ-ЦВ від 06 липня 2007 року в розмірі 386 428 доларів США, що становить 3 088 718,97 грн та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог покликалося на те, що 06 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 112/МБ-ЦВ, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання нерухомого майна в сумі 230 000 доларів США з встановленою процентною ставкою 14,4 % річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 04 липня 2014 року. Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Крім того, 06 липня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з яким останній поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №112/МБ-ЦВ, та несе солідарну з боржником відповідальність за виконання договору кредиту. Оскільки відповідачі свої зобов`язання, що випливають з кредитного договору та договору поруки не виконують, не повертають кредит та не сплачують проценти за його користування, постійно порушують умови кредитного договору, станом на 19.09.2013 у них утворилась заборгованість в розмірі 386428 доларів США, що становить 3088718,97 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 200 407,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 601 853 грн 63 коп.; заборгованість по процентах - 142 942,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 142 543 грн 20 коп.; пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу - 28 037,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 224 101 грн 45 коп.; штраф - 15 040,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 120 220 грн 68 коп.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни заборгованість у розмірі 302 678 доларів США 88 центів, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 200407,06 доларів США, по відсотках у розмірі 87858,54 доларів США та штрафу у розмірі 14413,28 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Білої Ірини Володимирівни витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2695,24 грн, а саме по 1347 грн 62 коп. з кожного з відповідачів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що 06 липня 2007 року між ним ( ОСОБА_1 ) та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», було укладено кредитний договір № 112/МБ-ЦВ, за яким банк надав йому кредит у розмірі 230 000 доларів США на придбання нерухомого майна (квартири) з кінцевим терміном повернення до 04 липня 2014 року, зі сплатою 14,4 % річних та погашення кредиту і відсотків згідно з графіком. Згідно пункту 4.1.1 вказаного кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснювалась згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з графіку повернення кредитних коштів, позичальник зобов`язувався до 5-го числа кожного місяця здійснювати повернення коштів по тілу кредиту та сплачувати визначену графіком суму процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи, що повернення платежів повинно було здійснюватися частинами кожного місяця, вважає, що обчислення строків позовної давності обчислюється щодо кожного щомісячного платежу окремо. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не враховував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 28 березня 2018 року, та не визначив дат, з яких починається обчислення строку позовної давності щодо кожного строкового платежу. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, районний суд виходив не з останньої дати сплати чергового платежу за тілом кредиту, а з дати закінчення кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 19.09.2013 року, останній платіж по кредиту здійснено 18.11.2008 року. З позовом до суду банк звернувся лише у грудні 2013 року, тобто через 5 років після отримання останнього чергового платежу за кредитом. Таким чином, вважає, що щодо щомісячних платежів за кредитом, строк оплати яких настав у період з грудня 2008 року по грудень 2010 року, закінчився строк позовної давності. Крім того, що у розрахунку заборгованості станом на 19.09.2013 року вказана заборгованість за процентами за період з 18.11.2008 року по 31.08.2013 року у сумі 140 124,62 долари США. При цьому, в зазначеному розрахунку відсутня інформація щодо дати настання строку щомісячного платежу по процентах, тому відсутня можливість з`ясувати у якій частині нарахованих процентів закінчився строк позовної давності, а по якій ні. Судом першої інстанції не врахувано, що штраф згідно п. 9.2 кредитного договору теж має обраховуватися із суми, щодо якої не закінчився строк позовної давності, оскільки є додатковою відповідальністю до основного зобов`язання.

Зазначає, що постановою Господарського суду Львівської області від 31.03.2010 року його - фізичну особу підприємця ОСОБА_1 , визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2010 року припинено підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 , наявні у нього грошові кошти в розмірі 500 тис.грн. розподілено пропорційно між кредиторами - ПАТ «КБ Надра» (333,65 тис. грн.), Управлінням капітального будівництва ЛМР(166,35 тис. грн.). З тексту ухвали Господарського суду Л/о від 02.08.2010 року вбачається, що повне погашення заборгованості кредиторів є неможливим з огляду на відсутність у боржника необхідного майна. Представник ПАТ «КБ «Надра» був присутній на цьому судовому засіданні, а тому про факт відсутності у боржника необхідного майна банку стало відомо ще 02.08.2010 року. Таким чином вважає, що про своє право на звернення з позовними вимогами про стягнення з нього кредитної заборгованості в порядку цивільного судочинства банк дізнався саме 02.08.2010 року. Тому, звергувшись з позовною заявою до суду 13.12.2013 року, банк пропустив строк позовної давності, встановлений тривалістю у три роки.

Крім того, суд не врахував відсутність у матеріалах справи доказів про передачу йому грошових коштів та безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про витребування у банку відповідних доказів та що порука ОСОБА_2 за кредитним договором є припиненою повністю, так як банк не звернувся з вимогою до поручителя протягом шести місяців з дня ухвалення Господарським судом Львівської області постанови від 31 березня 2010 року про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 банкрутом Вважає, що строк виконання основного зобов`язання стосується позичальника за кредитним договором та не може бути різним у правовідносинах між кредитором та позичальником і між кредитором та поручителем.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Встановлено, що 06 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 112/МБ-ЦВ, за яким банк надав позичальнику кредит у сумі 230 000 доларів США на придбання нерухомого майна (квартири) з кінцевим терміном повернення до 4 липня 2014 року, зі сплатою 14,4 % річних та погашення кредиту і відсотків згідно з графіком.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 6 липня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору №112/МБ-ЦВ від 06.07.2007. Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з пунктом 9 кредитного договору №112/МБ-ЦВ від 06.07.2007 у разі порушенням позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. За порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення.

Згідно з пунктом 4.1.4 кредитного договору у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування кредитом згідно з графіком за будь-який період, а також у випадку порушення заставодавцем будь-якої умови договору застави, банк має право достроково витребувати наданий позичальнику кредит, в тому числі звернути стягнення на заставлене майно. Про дострокове витребування кредиту банк письмово сповіщає позичальника.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, станом на 19.09.2013 загальна заборгованість по кредитному договору становить 386428 доларів США, що становить 3 088 718,97 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 200 407,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 601 853 грн 63 коп.; заборгованість по процентах - 142 942,98 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 142 543 грн 20 коп.; пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу 28 037,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 224 101 грн 45 коп.; штраф 15 040,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 120 220 грн 68 коп. З вказаного розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані за період з 06.07.2007 по 01.09.2013, а пеня нарахована за період з 07.07.2011 по 06.07.2012 (т.1, а.с. 9).

Згідно з розрахунком позивача станом на 18.12.2013 загальна заборгованість по кредитному договору становить 410193,53 доларів США, що становить 3 278 676 грн 88 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 200 407,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 601 853 грн 63 коп.; заборгованість по відсотках за період з 06.07.2007 по 17.12.2010 62317,94 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 498107 грн 20 коп., за період з 18.12.2010 по 18.12.2013 87858,54 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 702253 грн 31 коп.; пеня за прострочення сплати кредиту 46473,74 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 371464 грн 60 коп.; штраф 13136,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 104998 грн 05 коп. (т.2, а.с. 30, 31).

Постановою Господарського суду Львівської області від 31 березня 2010 року у справі №31/31 фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за його заявою визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; зобов`язано банкрута направити за власний рахунок копію цієї постанови всім відомим йому кредиторам; встановлено кредиторам строк пред`явлення вимог до банкрута - до 20 травня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, дана справа вже була предметом судового розгляду.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2016 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.03.2016 рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2016 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 28.02.2018 рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2015 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29.03.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи мотиви суду касаційної інстанції, що стали підставою для скасування судових рішень, ухвалених у даній справі, та задовольняючи частково позовні вимоги Банку, районний суд виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту у розмірі 200407,06 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення (за курсом НБУ 26,11 грн) становить 5 232 628, 34 грн; по відсотках в межах трирічного строку до дня пред`явлення позову у розмірі 87858,54 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення 2 293 986, 50 грн та штрафу у розмірі, що становить 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків з урахуванням строку спеціальної позовної давності, у розмірі 14413,28 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення становить 376330,74 грн. є підставними та обґрунтованими, а позовні вимоги Банку про стягнення неустойки не підлягають до задоволення, оскільки з вимогами про стягнення неустойки банк звернувся за спливом одного року з часу нарахування пені - 18.12.2013 (п.2 ч.2 ст.258 ЦК України).

З такими висновками суду колегія суддів погоджується повністю.

Крім того, такими, що відповідають нормам матеріального права колегія суддів вважає висновки районного суду про те, що порука ОСОБА_2 не припинилася, оскільки Банк звернувся до суду з вимогою солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором до боржника і поручителя до закінчення строку дії кредитного договору. Інших вимог, які би свідчили про зміну строку виконання основного зобов`язання, позивач до відповідачів не пред`являв. Крім того, поручитель ОСОБА_2 рішення суду, яким на нього покладено обов`язок солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором, в апеляційному порядку не оскаржував. Суд також вірно виходив з того, що постанова Господарського суду Львівської області від 31 березня 2010 року у справі №31/31 про визнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за його заявою банкрутом та встановлення кредиторам строку пред`явлення вимог до банкрута - до 20 травня 2010 року не змінює строку виконання зобов`язань фізичної особи позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором№ 112/МБ-ЦВ від 06.07.2007 року.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 грудня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.