н.п.2/599/234/2020
Справа № 599/484/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши в місті Зборові справу за позовом Релігійної організації «Залозецька парафія української греко-католицької церкви» Храму Покрови Пресвятої Богородиці до Залозецької селищної ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Релігійна організації «Залозецька парафія української греко-католицької церкви» Храму Покрови Пресвятої Богородиці звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно. Позивач посилається на те, що за парафією закріплена на праві користування земельна ділянка площею 0,16 га на території Залозецької селищної. На земельній ділянці здійснено будівництво храму. Будівництво проведено відповідно до плану забудови, що підтверджується технічним паспортом та за погодженням власників сусідніх ділянок. Згідно рішення селищної ради, адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 .

Представник позивача позов підтримав про що подав відповідну заяву.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз норми частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Судом встановлено, що за Релігійною організацією «Залозецька парафія української греко-католицької церкви» Храму Покрови Пресвятої Богородиці закріплено на праві користування земельна ділянка площею 0,16 га на території Залозецької селищної. На земельній ділянці здійснено будівництво храму. Будівництво проведено відповідно до плану забудови, що підтверджується технічним паспортом та за погодженням власників сусідніх ділянок. Згідно рішення селищної ради, адреса нерухомого майна АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги, що будівництво проведено на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети, без істотних порушень будівельних норм та правил суд вважає, що за парафією слід визнати право власності на храм, а саме на нежитлову будівлю храму загальною площею 210,3 м.кв. під.літ. «А», дзвіницю під. літ. «Б», ворота з хвірткою (поз.1), огорожа (поз.2), замощення (поз.І-ІІ), що в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 81,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.328, 331 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за Релігійною організацією «Залозецька парафія української греко-католицької церкви» Храму Покрови Пресвятої Богородиці право власності на нежитлову будівлю храму загальною площею 210,3 м.кв. під.літ. «А», дзвіницю під. літ. «Б», ворота з хвірткою (поз.1), огорожа (поз.2), замощення (поз.І-ІІ), що в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя підпис Іваницький О.Р.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р

16.03.2020 р.