Ухвала

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 523/1993/18

провадження № 61-3749ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року в справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого володіння,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Одеська міська рада звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила витребувати від ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,0265 га, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,, кадастровий номер :31:009:0042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 14 листопада 2018 року позов задовольнив. Витребував від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради земельну ділянку площею 0,0265 га, цільове призначення - для індивідуального дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:009:0042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1101. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Одеський апеляційний суд постановою від 28 січня 2020 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

24 лютого 2020 року Одеська міська рада подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі заявник зазначає, що апеляційним судом не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 14-208цс18 та постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/9290/15-ц (пункт 1 абзац 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 28 січня 2020 року.

Витребувати з Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/1993/18 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого володіння.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко
В. П. Курило