СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16778/20

пр. № 2/759/5801/20

10 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 14882 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 86 коп., судовий збір по справі у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20.03.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №5-01 на підставі якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування, після чого 26.08.2018 трапилася ДТП за участю ТЗ «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 на підставі чого застрахованому ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень, а відповідача на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2018 визнано винним за ст. 124 КУпАП, при цьому вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ склала 58448 грн 24 коп. на підставі чого ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило власнику пошкодженого ТЗ страхове відшкодування у розмірі 58448 грн 24 коп. з підстав чого ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «Граве Україна» де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як водія ТЗ «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 із вимогою про відшкодування збитків у порядку регресу, яку у свою чергу відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих збитків у розмірі 43565 грн 38 коп., таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 14882 грн 86 коп., далі 10.03.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги на підставі чого новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування аз договором №5-01 від 20.03.2018, таким чином до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищезазначеної суми.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

12.10.2020 представник позивача виконав вимоги ухвали.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2020 відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 87).

15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції.

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, ОСОБА_2 26.08.2018 приблизно о 17 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «Део» д.н.з. НОМЕР_3 рухаючись в м. Києві по Кільцевій дорозі, а/д М06 53 км + 100 м, не вибрав безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з ТЗ Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, та накладено штраф (а.с. 69, 70).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

19.09.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5030909 від 20.03.2018 на підставі полісу №АМ 3465170, яким було застраховано ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 66, 67).

У відповідності до умов вказаного полісу страхування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

З огляду на вищевказане, потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особа звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7658512 від 19.09.2017 (а.с. 14-16).

ОСОБА_3 28.08.2018 звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із повідомленям про настання події з наземним транспортним засобом (заява про виплату страхового відшкодування», внаслідок пошкодження ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 71).

Так, на підставі страхового акту №08665-02 від 07.09.2018 власнику ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 58448 грн 24 коп. що підтверджується платіжним дорученням №20294 від 07.09.2018 (а.с. 78, 79).

На підставі полісу №АК8701705 діючий на 26.08.2018 ТЗ«Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Граве Україна» (зв. а.с. 79).

10.03.2020 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги згідно умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (зв. а.с. 60-65.)

УВ тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №5-01 від 20.03.2018 згідно п.27 додатку №1 до договору (а.с. 64).

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особой) Внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення Права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу.

Що стосується витрат пов`язаних із правовою допомогю слід зазначити наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3. ст. 133 ЦПК України).

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано ст.ст. 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

У постанові від 01.10.2002 по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

На підтвердження судових витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн 00 коп. позивачем надано договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019; додаткову угоду №203 в якій описано найменування послуги: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі кількість часу 2 год. 00 хв. сума 1000 грн 00 коп. написання позовної заяви та підготовка документів для позову до суду кількість часу 5 год. 00 хв. сума 2500 грн 00 коп. та супровід і контроль судової справи 1500 грн 00 коп.; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.10.2020; платіжне доручення №Р24А806083933А35384 від 07.09.2020 сума 3000 грн 00 коп.; платіжне доручення №Р24А806083202А38356 від 07.09.2020 сума 2000 грн 00 коп.

Таким чином, витрати на правничу допомогу, заявленої заявником повинні бути стягнуті на користь позивача у розмірі 5000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 840 грн 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»; Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; Законом України «Про страхування» постанова Пленуму ВCСУ України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 23, 979, 988, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649) завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 14882 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 86 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649) у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_5 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 320649) витрати пов`язані із праовою допомогою у розмірі 5000 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 11.12.2020.