Справа № 509/1022/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за ОСОБА_1 до Громадської організації «Лебідь», 3-ті особи: Авангардівська селищна рада, Публічне акціонерне товариство «Українська Залізниця»,структурний підрозділ «Одеське регіональне відділення» філія «Енергозбут», Комунальне підприємство «Чорноморськводоканал», Громадська організація «Громада Совіньону за права» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

3 березня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою в якій просила суд визнати ГО «Лебідь» таким, що не має права припиняти чи обмежувати надання комунальних послуг, припиняти постачання електричної енергії, водопостачання, водовідведення природного газу та інших комунальних послуг, вирішити питання про розподіл та стягнення судових витрат, повернути їй всі витрачені кошти які приблизно складають 480000 грн.

11 березня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 , про забезпечення позову, в якій вона просила суд зобов`язати відповідача негайно підключити комунальні послуги до будинку у зв`язку із їх протизаконним відключенням, заборонити ГО «Лебідь», та його працівникам і будь яким залученим ними особам вчиняти певні дії, а саме вживати дії щодо відключення її будинку від комунальних послуг до набрання рішення законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.1 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до п. 10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A НОМЕР_1 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A НОМЕР_1 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про право, щодо надання послуг певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб в порядку захисту прав споживачів.

З урахуванням фактичних даних, які є в матеріалах справи, вважаю, що неприйняття заходів забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного майна, на яке позивач просив накласти арешт на користь третіх осіб, а також той факт, що відключення будинку позивачки від електрозабезпечення а також відключення водопостачання та на теперішній час та і під час розгляду справи поставило позивачку ОСОБА_1 в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентами, та на теперішній час позивачка несе матеріальні збитки.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення на даний час судом не вбачаються, у разі спричинення збитків спричинених забезпеченням позову, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову за клопотанням поданим після застосування судом заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України

№ 9 від 22.12.2006 р., -

УХВАЛИВ :

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за ОСОБА_1 до Громадської організації «Лебідь», 3-ті особи: Авангардівська селищна рада, Публічне акціонерне товариство «Українська Залізниця»,структурний підрозділ «Одеське регіональне відділення» філія «Енергозбут», Комунальне підприємство «Чорноморськводоканал», Громадська організація «Громада Совіньону за права» про захист прав споживачів задовольнити.

2. Зобов`язати Громадську організацію «Лебідь» (, юридична адреса: 67822, Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, ГО «Лебідь», Центральна лінія, буд. 20), підключити комунальні послуги ОСОБА_1 за адресою:

АДРЕСА_1 . Заборонити Громадській організації «Лебідь» (, юридична адреса: 67822, Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, ГО «Лебідь», Центральна лінія, буд. 20) вчиняти дії, щодо відключення комунальних послуг ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 до набрання рішенням у цивільній справі законної сили.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Д.М. Гандзій