Справа № 466/4163/19
Провадження № 2/463/325/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника позивача Головатого В.Т.

відповідача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги в розмірі 1 910,58 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що за період з 22.10.2014 по 05.05.2016 позивачем було призначено відповідачці на підставі її заяв щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Однак, в результаті проведеної перевірки даних, наданих відповідачкою, встановлено, що нею не були повідомлені обставин, що вплинули на виплату грошової допомоги, що підтверджується відповідними актами. Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 з 02.12.2015 мала на депозитному банківському рахунку кошти, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, про що в своїй заяві від 30.12.2015 не вказала. Неповідомлення даної інформації призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 3735,61 грн за період з 30.12.2015 по 05.05.2016, з вини відповідачки, яка свідомо приховала та не повідомила інформацію про наявність на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму. 06.04.2017 відповідач добровільно повернула частину коштів у сумі 1825, 03 грн. Залишок коштів, які підлягають поверненню на даний час становить 1910, 58 грн., проте відповідачка відмовляється такі повернути в добровільному порядку. У зв`язку з цим просять задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 25.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06.11.2019 на адресу суду поступив відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позовних вимог та просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Так, 14.03.2017 відповідачкою було отримано повідомлення позивача від 06.03.2017 про надміру виплачені їй кошти за період з 30.12.2015 по 04.11.2016 у сумі 9054, 82 грн. та зобов`язання їх повернути позивачу. 22.03.2017 нею було подано звернення у якому ОСОБА_1 звертає увагу на помилковий та неправомірний розрахунок суми надміру виплаченої їй суми у розмірі 9054, 82 грн., а також зобов`язалась повернути позивачу надміру виплачені їй кошти за період наявності депозитного банківського рахунку з 30.12.2015 по 03.03.2016, а саме грошову допомогу у розмірі 1825, 03 грн.

Після цього, в листі позивача від 23.03.2017 адресованого відповідачці, було зазначено, що останній врахувавши інформацію про закриття депозитного банківського рахунку, вказану в поданій нею довідці від 17.03.2017 року, провів з врахуванням норм чинного законодавства перерахунок надміру виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги та зобов`язав повернути надміру виплачені у період з 30.12.2015 по 05.05.2016 кошти у розмірі 3735, 61 грн. Враховуючи, що нею було повернуто надміру виплачені кошти у розмірі 1825, 03 грн., звернувся із позовом про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги в розмірі 1 910,58 грн.

Однак, не погоджується із таким розміром повернення надміру виплачених коштів державної допомоги, оскільки порушення права на отримання такої допомоги мало місце лише в період з 30.12.2015 по 03.03.2016, тобто лише три місяці, а не за шість місяців, як вважає позивач. Посилається на п.2 Порядку №505, відповідно до якого максимально можливий строк для виплати грошової допомоги становить не більше шести місяців. Оскільки відповідач мала депозит в ПАТ КБ «Приватбанк у періоди 02.12.2015; 02.01.2016 та 02.02.2016 року, тобто протягом трьох місяців, позивач помилково розраховує суму надміру виплаченої їй грошової допомоги у розмірі 3735, 61 грн.

Враховуючи, що нею було повернуто добровільно суму надміру виплачених коштів у розмірі 1825, 03 грн. просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених в ньому мотивів. Додатково зазначив, що хоч відповідачка мала відкритий депозитний банківський рахунок протягом лише трьох місяців, вважає, що така повинна повернути кошти за повний період протягом якого здійснювали виплати, а саме за шість місяців.

Відповідач проти задоволення позову заперечила, підтримала поданий від 06.11.2019 відзив на позовну заяву. Додатково пояснила, що мала депозит лише протягом трьох місяців, а тому вважає, що лише за цей період повинна повернути кошти, оскільки в інший період у неї були всі підстави для одержання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що 22.10.2014, 05.05.2015, 10.08.2015 та 30.12.2015 ОСОБА_1 зверталась до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявами для призначення щомісячної грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих територій України та районів проведення анти терористичної операції, для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (надалі Порядку №505 в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин), грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Як вбачається із заяви № ОСОБА_2 взята на облік внутрішньо переміщеної особи, переміщеної з тимчасово окупованої територій України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.5).

Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 02.12.2014 та 22.10.2014, 25.05.2015, 31.12.2015 та розрахунку від 10.05.2018 № виплаченої щомісячної грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих територій України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 було виплачена у розмірі 21 002, 96 грн.

Згідно п.6 Порядку №505, грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 10 Порядку №505, передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Відповідно до Актів про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 17.03.2017 та 23.03.2017 року, встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 02.12.2015 на депозитному рахунку мала кошти сума яких перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму.

Уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин (п.11 Порядку №505).

З листа Шевченківського відділу соціального захисту від 23.03.2017 вбачається, що позивачем було розглянуто звернення відповідачки щодо розрахунку суми надміру виплаченої грошової допомоги, та враховуючи надану інформацію про закриття 03.03.2016 року депозитного банківського рахунку відкритого 02.12.2015 проведено перерахунок надміру виплаченої грошової допомоги у розмірі 3735, 61 грн, тобто за період з 30.12.2015 по 05.05.2016 роки.

Відповідачка не погоджуючись із розрахунком позивача, зазначає, що їй було надмірно виплачена грошова допомога за період з 30.12.2015 по 03.03.2016 рік в сумі 1825, 03 грн. Дану суму вона добровільно повернула позивачу, що підтверджується платіжним дорученням №5023 від 15.05.2019 року.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 1212 ЦК України зобов`язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

В статті 1215 ЦК України встановлено як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача. Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила.

Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом в постанові від 20.02.2018 р. у справі №174/406/16-ц, тому вказана грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Позивач посилається на те, що грошові кошти у розмірі 1 910, 58 грн., які отримані відповідачкою є такими, що безпідставно нею набуті, а тому вказані кошти підлягають поверненню відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до положень ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Однак, судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів у розмірі 1 910,58 грн., за період з 04.03.2016 по 05.05.2016 рік, оскільки відповідачкою було закрито депозитний банківський рахунок 03.03.2016 року, а тому підстав для відмови у виплаті грошової допомоги відповідно до п.6 Порядку №505 у позивача не було, як не встановлено й наявності рахункової помилки, в зв`язку з чим відповідно до положень ст.ст. 1212, 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

При цьому доводи представника позивача про те, що підлягають поверненню кошти за період з 30.12.2015 по 05.05.2016 роки, оскільки вони є надмірно виплачені через подачу недостовірної інформації відповідачем не є обґрунтованими і на положеннях закону не ґрунтуються.

Так, дійсно, п.1 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначено, що суми грошової допомоги, надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин, які впливають на виплату грошової допомоги, повертаються: уповноваженим представником сім`ї самостійно; за згодою уповноваженого представника сім`ї у повному обсязі за рахунок наступних виплат грошової допомоги; за рішенням уповноваженого органу за рахунок суми наступних виплат грошової допомоги в обсязі не менш як 20 відсотків щомісячної суми призначеної грошової допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються в судовому порядку.

Разом з тим, як Порядком так і іншими нормами законодавства не визначено, поняття, що таке «суми надмірно виплачені внаслідок подання недостовірних документів, неповідомлення про зміну обставин». Тому суд погоджується із доводами відповідача про те, що оскільки вона не мала право на допомогу лише в період з 04.03.2016 по 05.05.2016 року і допомога призначається по місяцях, тому вона мала б повернути кошти виплачені їй за три місяці, що вона і зробила добровільно.

А тому суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову слід залишити за позивачем судові витрати, понесені позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги в розмірі 1 910,58 грн. відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Липинського, 11, ідентифікаційний код юридичної особи 25261380;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Дата складання повного рішення суду - 10.03.2020 року.

Суддя: Гирич С. В.