головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що є правонаступниками ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про переведення прав та обов`язків покупця, визнання права спільної сумісної власності та її розподіл,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №753/16555/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що є правонаступниками ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про переведення прав та обов`язків покупця, визнання права спільної сумісної власності та її розподіл.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2012 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт:

- на квартиру АДРЕСА_1 ;

- на квартиру АДРЕСА_2 ;

- на земельну ділянку за кадастровим номером №:05:002:0277 площею 0,0600 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_3.

19 серпня 2020 року представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 - адвокат Чертков І.В. звернувся до суду першої інстанції із клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Своє клопотання обґрунтовував тим, що надмірний розгляд справи впливає та завдає матеріальну шкоду відповідачам, які мають право отримати майно згідно заповіту своєї матері від 15 січня 2012 року, але протягом більше трьох років після її смерті, позбавлені виконати волю своєї померлої матері та отримати спадкове майно за заповітом.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 - адвокат Чертков І.В. 09 вересня 2020 року звернувся до суду із апеляційною скаргою, яку у подальшому уточнив, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 рокуу справі №753/16555/13 про відмову в задоволенні заяв відповідачів про скасування заходів забезпечення позову - накладеного арешту ухвалою апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2012 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку зі зміною обставин, а саме відсутністю сплаченого позивачем судового збору при поданні позову, що вказує на неправомірність поведінки позивача та тривалим судовим розглядом, зокрема безпідставним неодноразовим зупиненням провадження у справі, та триваючими заходами забезпечення позову, порушуються права на належне набуття у власність майна, за спадковими процедурами.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 рокуу справі №753/16555/13 про відмову в задоволенні заяв відповідачів про скасування заходів забезпечення позову - накладеного арешту ухвалою апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2012 року.

Інші учасники справи (їх представники) у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились. Були належним чином повідомленні телефонограмами.

10 грудня 2020 року від ОСОБА_2 до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій позивач зазначала, що не отримувала ухвалу про відкриття провадження та апеляційну скаргу, а тому не могла скористатись своїм процесуальним правом на подачу відзиву. Також вказувала, що дізналась про апеляційний розгляд справи лише у грудні та не мала можливості ознайомитись із матеріалами справи та апеляційною скаргою, оскільки перебувала на самоізоляції.

Також позивачкою ОСОБА_2 10 грудня 2020 року була подана до Київського апеляційного суду заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із наявністю температури та кашлю, які були виявлені охороною апеляційного суду, внаслідок чого їй було відмовлено у доступі до суду.

Відповідачі проти указаних заяв заперечували, оскільки повідомили, що позивачку бачили у канцелярії суду за пунктом пропуску, відтак вона мала доступ до апеляційного суду.

Розглянувши клопотання ОСОБА_2 апеляційний суд визнав їх недоведеними, оскільки доказів у підтвердження заявлених нею обставини щодо не надано.

Крім того, відмовляючи у задоволенні клопотань позивачки у відкладенні розгляду справи апеляційний суд виходить із тих обставин, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Позивачкою не указані причини, які унеможливлюють вирішення спору за їх відсутності. Також при вирішенні цього спору апеляційним судом були враховані заперечення ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги відповідачів, про що вона зазначила у заяві від 10 грудня 2020 року.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_2 , яка не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення, які були ним застосовані раніше у справі. При цьому за своєю правовою природою скасування судом заходів забезпечення позову можливе за умови зміни обставин, які обумовлювали їх застосування, коли необхідність в таких заходах відпала.

Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову представник заявників обґрунтовував неналежністю та безпідставністю з його точки зору застосування судом заходу забезпечення позову. В той же час такі доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника з ухвалою суду про застосування таких заходів забезпечення позову. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження. В даній справі ухвала суду від 31 травня 2012 року, якою було накладено арешт на спірне рухоме майно, відповідачами оскаржена не була. Натомість в серпні 2020 року представник відповідачів ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, яка за своєю правовою природою не передбачає оскарження застосованого заходу забезпечення, а має обґрунтовувати зміну обставин, які мали місце після ухвалення судового рішення про забезпечення позову, які б обумовлювали припинення подальшої необхідності у такому забезпеченні.

В даному випадку жодного доводу з приводу того, яким чином ситуація на час подання заяви змінилося в порівнянні з тією, що існувала на час ухвалення судового рішення про застосування заходів забезпечення, і яким чином така зміна обумовлює припинення необхідності у таких заходах, заявником наведено не було. Звертаючись з вимогою про скасування заходів забезпечення заявник фактично оскаржував висновки суду, зроблені при накладенні такого арешту, що в рамках передбаченої ст. 158 ЦПК України процедури здійснено бути не може.

У доводах апеляційної скарги представник відповідачів ОСОБА_6 також зазначав, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 , позбавляє права відповідачів, як спадкоємців прийняти спадщину за заповітом.

Разом з тим, такі доводи є недоведеними, оскільки матеріали справи не містять доказів, що нотаріус відмовляє відповідачам у відкритті спадщини.

Окремо колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на неможливість надання на даній стадії оцінки обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог, що може бути здійснене лише за результатами розгляду таких вимог по суті.

Не може колегія апеляційного суду також погодитись із доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову у зв`язку зі зміною обставин, а саме смерті ОСОБА_3 та заміни її процесуальними правонаступниками її синами, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступників, обов`язкові для них так само, як вони були обов`язкові для особи, яку вони замінили.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, про те, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення, що і було належним чином встановлено судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до суперечливого тлумачення норм процесуального права і незгоди з висновками суду першої інстанції при вирішенні питання саме про застосування забезпечення позову, відтак не обґрунтовують безпідставності відмови у скасуванні вже існуючих заходів забезпечення. За таких умов підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду в даному випадку відсутні.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько
С.О. Журба