КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 382/795/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Іванченка М.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за своєчасно невиконане зобов`язання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 вересня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Кисіль О.А.,-

встановила:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь невиконане своєчасно грошове зобов`язання в сумі 125 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 липня 2018 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 для внесення до статутного фонду ТОВ «LC.UA»обладнання та програмне забезпечення на загальну суму 125 000 грн. Вартість обладнання та програмного забезпечення мала бути повернута до 31 грудня 2018 року. Зазначене підтверджується розпискою.

Оскільки відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконані, позивач на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України просить стягнути грошові кошти з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 09 вересня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125 000 грн за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

09 грудня 2020 року о 12 год 02 хв. представником ОСОБА_2 подано клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 12 год 45 хв., у зв`язку із тим, що представник приймає участь в іншому судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 , колегія суддів виходить із відсутності доказів на підтвердження неможливості прибути у судове засідання для розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 01 липня 2018 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 для внесення до статутного фонду ТОВ «LC.UA» наступне обладнання та програмне забезпечення на загальну суму 125 000 грн:

- Відеокамера Sony FDR-AX100E - на суму 45 000 грн;

- Комп`ютерний системний блок - на суму 45 000 грн;

- Монітор DELL U2515H- на суму 15 000 грн;

- Програмне забезпечення Autodesk 3ds Max- на суму 20 000 грн.

ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 вартість обладнання та програмного забезпечення до 31 грудня 2018 року, у разі не здійснення оплати, зобов`язався передати свою часткустатутного фонду ТОВ «LC.UA».

Зазначене підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 01 липня 2018 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, а тому має повернути кошти в примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, за умовами розписки від 01 липня 2018 року, ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути ОСОБА_1 вартість обладнання та програмного забезпечення до 31 грудня 2018 року.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи не містять відомостей про виконання відповідачем своїх зобов`язань. Зокрема відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження повернення грошових коштів позивачу у розмірі 125 000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, що мають ознаки договору позики, колегія суддів відхиляє.

Так, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Проте, у даному випадку відповідач отримав від позивача не грошові кошти, які зобов`язався повернути, а обладнання та програмне забезпечення і зобов`язався повернути за це грошові кошти.

Відтак посилання скаржника на те, що між сторонами укладено договір позики є безпідставними та не ґрунтуються на законі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, повинен був застосувати ст.ст. 1046-1053 ЦК України, є помилковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не перевірено докази, якими позивач підтверджує факт невиконання боржником зобов`язань, колегія суддів не приймає, оскільки саме відповідач має доводити, що взяте на себе зобов`язання по поверненню коштів за отримане обладнання, ним виконане.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 09 вересня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 09 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: М.М. Іванченко

С.Г. Музичко