ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

м. Харків

Справа № 646/3518/19

Провадження № 22-ц/818/1536/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Супрун Я.С.,

учасники справи:

заявник - Головне управління Державної податкової служби у Харківській області,

заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Харківське головне регіональне управління акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2019 року в складі судді Шелест І.М.

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року представник ГУ ДПС у Харківській області звернувся до суду з заявою, в якій просить суд зобов`язати Харківське ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» надати ГУ ДПС у Харківській області інформацію, що містить банківську таємницю відносно самозайнятої особи ОСОБА_1 у вигляді витягу з особистих рахунків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (МФО банку 351533) з вказівкою призначення платежу, дати, коду ЄДРПОУ, назви контрагентів та руху коштів на ньому за період з 01.01.2015 по дату закриття рахунків.

В обгрунтування заяви зазначено, що головним управліннім ДПС у Харківській області на липень 2018 було заплановано проведення документальної планової виїзної перевірки СО ОСОБА_1 . Згідно наказу ГУ ДФС у Харківській області від 18.06.2018 № 4365 перевірка СО ОСОБА_1 повинна бути розпочата з 05.07.2018. До ГУ ДФС у Харківській області надійшов лист від СО ОСОБА_1 з проханням провести перевірку після 25.07.2018 у зв`язку з тим, що особа, відповідальна за ведення бухгалтерських документів, знаходиться у відпустці. До наказу ГУ ДФС у Харківській області від 18.06.2018 № 4365 були внесені зміни в частині терміну початку перевірки з 24.10.2018. Зазначений наказ отриманий СО ОСОБА_1 від 20.08.2018. На підставі направлення на перевірку від 24.10.2018 № 2998 здійснено вихід за адресою реєстрації СО ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . При виході за вказаною адресою, встановлено наступне. За даною адресою мешкає ОСОБА_2 , яка у письмовому поясненні зазначила, що вона мешкає за цією адресою з 1997 року та ОСОБА_1 не бачила з 2006 року і про його місцезнаходження та контактні телефони їй невідомі. У зв`язку з вищезазначеним, пред`явити СО ОСОБА_1 направлення на перевірку від 24.10.2018 № 2998 та здійснити перевірку не надається можливим. До оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області направлений запит від 25.10.2018 №458/20-40-13-06-18 на встановлення місцезнаходження платника податків.

Службовою запискою від 30.10.2018 № 4597/20-40-13-06-18, оперативне управління ГУ ДФС у Харківській області повідомило, що встановити фактичне місцезнаходження СО ОСОБА_1 не надалось можливим. Самозайнята особа ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності в банківській установі відкрив у Харківському ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» наступні рахунки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . З метою проведення документальної планової виїзної перевірки СО ОСОБА_1 до банківських установ у яких були відкриті розрахункові рахунки було направлено запити стосовно наявних рахунків та руху коштів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 (в межах періоду, що підлягає перевірці), зокрема до Харківського ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» лист від 12.11.2018 № 46839/10/20-40-13-06-14. Отримано відповіді про неможливість виконання запиту в частині надання інформації про рух коштів, так як запитувана інформація є банківською таємницею.

Рішенням Червонозаводського районного суд м. Харкова від 20.12.2019 у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Харківській області відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що заявником не доведено наявність передбачених законом обставин щодо розкриття інформації, яка містить банківську таємницю. Документи про проведення планової перевірки направлялися рекомендованим поштовим відправленням ФОП ОСОБА_1 на адресу його реєстрації. При цьому, відповідно до зворотніх поштових відправлень, накази були отримані ОСОБА_3 під розпис. Також усього один раз, 24.10.2018, ГУ ДПС у Харківській області було здійснено заходи з пред`явлення, ознайомлення і вручення ФОП ОСОБА_1 направлення на перевірку від 24.10.2018 № 2998. Водночас ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду у травні 2019 року. Доказів того, що ФОП ОСОБА_1 відсутній за адресою реєстрації станом на день звернення до суду, заявником не надано.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Харківській області посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ГУ ДПС, звертаючись до суду з заявою про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, обґрунтувало підстави звернення до суду, мотивуючи свою заяву відсутністю суб`єкта підприємницької діяльності за адресою реєстрації та неможливістю розпочати планову документальну перевірку. Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені заяви з приводу необґрунтованості підстав відсутності ФО-П за місцезнаходженням, неправомірно зазначив цю причину поважною. Отримати інформацію на предмет дотримання ФО-П ОСОБА_1 податкового законодавства не виявилось можливим, що і стало підставою для звернення до суду із заявою про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю. Вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на різницю між камеральними та документальними перевірками. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 несвоєчасно отримує поштову кореспонденцію, додатково свідчить про те, що зазначена особа фактично не знаходиться за адресою реєстрації, а лише отримує кореспонденцію, надіслану засобами поштового зв`язку з великим затриманням.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Поліканов А.М. просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що посилання заявника в якості доказу на Акт про неможливість вручення направлення на перевірку та неможливість проведення перевірки від 24.10.2018 є безпідставним. Направлення на перевірку від 24.10.2018 заявником суду не надано. Акт про неможливість вручення від 24.10.2018. оформлений безпідставно, без оформлення підписами будь-яких свідків, та без будь-якого іншого документального підтвердження. Крім того, в матеріалах, доданих заявником до заяв, містяться докази листування між заявником та ФО-П ОСОБА_1 та докази отримання за своєю адресою поштових відправлень саме ФО-П ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, ОСОБА_1 та його представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на обліку в ГУ ДПС у Харківській області перебував на обліку фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса державної реєстрації платника податків: АДРЕСА_1 .

ФОП ОСОБА_1 відкрито рахунки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (українська гривня) у Харківському ГРУ АТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 5).

На виконання плану - графіку проведення документальних планових перевірок, Головним управлінням ДФС у Харківській області видано наказ від 18.06.2018 року № 4365 про проведення документальної планової перевірки самознайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_3 ) з 05.07.2018 тривалістю 10 робочих днів (т.1 а.с. 9).

Наказом заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області № 5663 від 07.08.2018 внесено зміни до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 18.06.2018 № 4365 щодо дати початку проведення документальної планової виїзної перевірки, та викладено п.2 наказу в наступній редакції: «провести документальну планову перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 з 24.10.2018 тривалістю 10 робочих днів» (т.1 а.с. 8).

Копії наказів були направлені ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 , та як вбачається з зворотніх поштових повідомлень про вручення, отримані ОСОБА_3 02.07.2018 та 20.08.2018 відповідно (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до Акту про неможливість вручення направлення на перевірку та неможливість проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 від 24.10.2018, з метою пред`явлення направлення на перевірку від 24.10.2018 № 2998 здійснено вихід за адресою реєстрації самозайнятої особи ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . при виході за вказаною адресою було встановлено, що за даною адресою мешкає ОСОБА_2 , яка у письмовому поясненні зазначила, що вона мешкає за вказаною адресою з 1997 року та ОСОБА_4 не бачила з 2006, про його місцезнаходження та контактні телефони їй невідомо. У зв`язку з чим пред`явити ОСОБА_1 направлення на перевірку від 24.10.20187 № 2998 та здійснити перевірку не надається можливим. Самозайнята особа ФОП ОСОБА_1 згідно даних АС «Податковий блок» знаходиться на обліку в Східній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 29.08.2005 за адресою реєстрації АДРЕСА_1 . станом на 24.10.2018 інформації стосовно зміни адреси самозайнятої особи в органі ДФС не має. Тобто, фактично встановити місцезнаходження самозайнятої особи та документів стосовно здійснення фінансово-господарської діяльності самозайнятої особи ФОП ОСОБА_1 не має можливості. Зазначене унеможливлює розпочати перевірку ФОП ОСОБА_1 у термін початку 24.10.2018, вказаний у наказі та направленні ГУ ДФС у Харківській області від 24.10.2018 № 2998 (т. 1 а.с. 11).

Згідно службової записки начальника оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області Сердюк Д. співробітниками другого оперативного відділу ОУ ГУ ДФС у Харківській області було здійснено виїзд за податковою адресою ФО-П ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 13).

З метою проведення документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 ГУ ДФС у Харківській області до банківських установ, зокрема ПАТ КБ «ПриватБанк» направлялися запити щодо рахунків і руху коштів по всім відкритим (закритим) особовим рахункам (розрахункам, картковим , інше) платника податків ОСОБА_1 за період із 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року (т. 1 а.с. 6).

Проте у наданні зазначеної інформації ГУ ДФС у Харківській областібуло відмовлено, оскільки вона є банківською таємницею і може бути розкрита банком з письмового дозволу власника або за рішенням суду (т. 1 а.с. 7).

07 травня 2019 року ГУ ДФС України у Харківській області було прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 (т.1 а. с. 32).

Згідно частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта; відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом про банки і банківську діяльність.

Пунктом першим частини другої статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею, зокрема, є відомості про стан рахунків клієнтів, в тому числі стан кореспондентських рахунків банків у Національному банку України.

За положеннями статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду.

Відповідно до вимог пунктів 20.1.4, 20.1.5 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» судам роз`яснено, що саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Відповідно до пункту 7 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 вересня 2011 року «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю» у заяві про розкриття банківської таємниці обов`язково зазначається ім`я (найменування) особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю; виклад обставин, якими обґрунтовується необхідність розкриття такої інформації із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження; мета і межі її розкриття, які залежать від суб`єкта звернення, його статусу, мети та завдань його діяльності, виконуваних функцій і компетенції.

Згідно із положеннями статті 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено : 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні заяви, відповідно до частини другої статті 350 ЦПК України.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку із її недоведеністю, оскільки заявником не надано доказів щодо відсутності ОСОБА_1 за місцем реєстрації, неможливості вручення йому направлення на перевірку, а також не обґрунтовано неможливість проведення перевірки та інших обставин, за яких вимагається розкриття інформації, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Наявні в матеріалах справи докази містять листування ГУ ДФС у Харківській області та ОСОБА_1 та докази отримання останнім за своєю адресою поштових відправлень, що ставить під сумнів посилання заявника щодо неможливості встановити місцезнаходження платника податку та неможливість вручення йому направлення на перевірку.

Крім того, звертаючись до суду з відповідною заявою, ГУ ДФС у Харківській області не мотивувало необхідність розкриття інформації, яка містить банківську таємницю щодо ОСОБА_1 з 01 січня 2015 року по дату закриття рахунків та не зазначило мету використання вказаної інформації.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції виконав свої обов`язки, визначені процесуальним законом (статті 263, 89 ЦПК України), повно, всебічно й об`єктивно з`ясував обставини справи та надав їм належну оцінку, ухвалив рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судові рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують, то апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги щодо суті позовних вимог відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 грудня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук