Справа №522/9218/20
Провадження № 2/522/4946/20
11 грудня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Донцова Д.Ю.
за участі секретаря судового засідання Смоковій А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна), -
До Приморського районного суду м. Одеси 09.06.2020 року із позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна).
В обґрунтування позову зазначається, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» щодо можливості отримання кредиту та відповідно отримала матеріали та інформацію, надані ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал», про умови кредитування, однак в результаті чого відмовилась підписувати договір про отримання кредиту. 14.04.2020 року ОСОБА_1 помилково перерахувала грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн. та 16.04.2020 року помилково перерахувала грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн. на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал». Після чого позивачка направляла до ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» вимогу про повернення помилково перерахованих коштів, однак відповідач не відреагував на зазначену вимогу.
У зв`язку з вищевказаним, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів (майна) у розмірі 25 000,00 грн. та вирішення питання щодо судових витрат.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження
В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача щодо розгляду справи за їх відсутності. В клопотанні представник позивача також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 11.12.2020 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Судом встановлено, що 14.04.2020 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 14.04.2020 року.
16.04.2020 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 16.04.2020 року.
Позивачка зазначила, що перерахувала вказані грошові кошти в сумі 25 000, 00 грн. на рахунок відповідача помилково, та вважає їх безпідставно набутими відповідачем та такими, що підлягають поверненню позивачеві.
Представник позивача направляв до ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» вимогу вих. 0705/2020 від 07.05.2020 року про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 25 000,00 грн.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4)відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
З матеріалів справи вбачається, що спірні грошові кошти перераховані позивачем на рахунок відповідача, що вбачається із наданих позивачем копій квитанцій. Отримання відповідачем коштів відбулось в не заборонений цивільним законодавством спосіб.
Відповідно до наданих позивачем копії квитанції від 14.04.2020 року на суму 14 000,00 грн. та копії квитанції від 16.04.2020 року на суму 11 000,00 грн. про перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал», в призначенні платежів зазначено плата за договором №2114. В свою чергу, позивачем не було надано договір №2114 для дослідження судом.
Суд критично оцінює посилання позивача на помилковість перерахування грошових коштів на корить відповідача, та відповідно безпідставність отримання їх відповідачем.
У даному спорі позивач повинен довести наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставного набуття майна, а саме: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України), проте такі факти позивачем не доведені належними та допустимими доказами.
Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Таким чином, позивачем не було доведено відсутність правової підстави набуття ТОВ «Кредитне бюро «Євро Імперіал» грошових коштів у заявленому розмірі, не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання, а отже позовні вимоги є необґрунтованими.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитне бюро «Євро Імперіал» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (майна) відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний тест рішення суду складено 11.12.2020 року.

Суддя: Д.Ю. Донцов