Справа № 646/5713/19
№ провадження 2/646/649/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.08.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Матвійчук В.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий одно-місячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітами після смерті батьків позивача ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що мати позивачки - ОСОБА_3 , була власницею жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та на який відкрито спадщину ІНФОРМАЦІЯ_1 . За цією ж адресою померла була зареєстрована на момент смерті. ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , де проживала разом із батьком Позивача - ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 - батько позивачки, був власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 , та на який відкрито спадщину 01 жовтня 2018 року.

Позивачка пояснювала, що протягом всього часу була впевнена в чинності шлюбу батьків, які проживали разом і добросовісно розраховувала на те, що її батьки були законними чоловіком і дружиною на момент смерті. Керуючись цими обставинами, добросовісно вважала, що батько - ОСОБА_4 вважався таким, що прийняв спадщину від матері ОСОБА_3 через те, що ОСОБА_4 , як чоловік померлої, був спадкоємцем, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також позивачка повідомила, що після смерті матері - ОСОБА_3 і в подальшому її (позивачки) донька і онука померлої - ОСОБА_5 протягом тривалого часу стверджувала, що її баба та дід ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) запевнили в наявності заповітів на її ( ОСОБА_5 ) ім`я на все майно померлих. Ці обставини позивачка вважає такими, що виключали будь-які можливості отримати спадщину, не зверталась до нотаріуса та була впевнена, що не має підстав для цього. Після смерті ОСОБА_4 позивачка все ще перебувала в омані, оскільки її донька стверджувала про існування заповітів саме на її - онуки померлих, ім`я. В липні 2019 року позивачка виявила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - її батьки, перебували у шлюбі не до смерті одного з них, а з 07 січня 1958 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також позивачка знайшла заповіти батьків, але вони не були на ім`я ОСОБА_5 . Спадкоємцем в них було визначено саме позивачку - ОСОБА_1 . Таким чином, в липні місяці 2019 року позивачу стало відомо про існування двох заповітів, складених померлими батьками: заповіт ОСОБА_3 від 30.10.2001, зареєстрований в реєстрі за № 4505, посвідчений приватним нотаріусом Губською Г.Г.; заповіт ОСОБА_4 від 14.01.2004, зареєстрований в реєстрі за № 4-20, посвідчений державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори.

Згідно із письмовою відповіддю нотаріуса від 31.07.2019 № 202/01-16, оформити спадкові права ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3 та батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на час смерті проживали АДРЕСА_1 , немає можливості. Згідно із витягом із спадкового реєстру від 31.07.2019 № 57055677 інформація про спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 гр. ОСОБА_3 відсутня. Згідно із витягом із спадкового реєстру від 31.07.2019 № 57055659 інформація про спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_4 відсутня. Позивачці нотаріусом рекомендовано звернутись до Червонозаводського районного суду міста Харкова з позовом для продовження строку прийняття спадщини після смерті батьків.

Як зазначає ОСОБА_1 , одразу через кілька незалежних від позивача обставин особистого життя членів її сім`ї, через недостовірні відомості щодо відсутності права на спадщину після смерті батьків, незнання про наявність заповітів на ім`я позивача та, відповідно, неможливість належним чином прийняти спадщину шляхом своєчасного звернення до нотаріуса, спадкоємець пропустила передбачені для цього законодавством шестимісячні терміни після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері - гр. ОСОБА_3 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька - гр. ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітами померлих. На день смерті залишилося спадкове майно, а саме: жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради, просив прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

15 січня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Також в судове засіданні за клопотанням позивача було викликано свідка - ОСОБА_5 , яка повідомила, що дійсно тривалий час із смерті діда та баби була впевнена, що все їхнє майно вони заповіли їй - ОСОБА_5 . Через це свідок стверджувала, що мати - ОСОБА_1 , не має спадкових прав і два жилі будинки мають належати їй. Зволікання з оформленням прав власності викликані пошуками самих заповітів на ім`я ОСОБА_6 та необізнаністю останньої в питаннях спадкування. ОСОБА_5 підтвердила, що через добросовісну помилку щодо реального змісту заповітів діда та баби ввела позивачку в оману. Крім того, свідок підтвердила той факт, що позивачкою в липні 2019 року виявлено під час прибирання в одному із батьківських домів, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - батьки позивачки, перебували у шлюбі не до смерті одного з них, а з 07 січня 1958 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що позивачка знайшла заповіти батьків складені на ім`я ОСОБА_7 .

Суд, вислухавши доводи позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта. Матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб щодо зміни прізвища з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданим 23 серпня 2013 року .

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 30.10.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 4505, посвідченого приватним нотаріусом Губською Г.Г., ОСОБА_3 на випадок смерті зробила розпорядження та заповіла належне їй на праві власності майно своїй дочці - ОСОБА_1 .

Договором дарування від 04.02.1991, зареєстрованим 14 лютого 1991 року Харківським міським БТІ підтверджується право власності ОСОБА_3 на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту ОСОБА_4 від 14.01.2004, зареєстрованого в реєстрі за № 4-20, посвідченого державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори Андросовою О.В., ОСОБА_4 на випадок смерті зробив розпорядження та заповів належне йому на праві власності майно своїй дочці - ОСОБА_1 .

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.05.1981, зареєстрованим 24 червня 1981 року Харківським міським БТІ підтверджується право власності ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно із листом нотаріуса від 31.07.2019 № 202/01-16, ОСОБА_10 не має можливості оформити свої спадкові права після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3 та батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на час смерті проживали АДРЕСА_1 . Згідно із витягом із спадкового реєстру від 31.07.2019 № 57055677 інформація про спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 гр. ОСОБА_3 відсутня. Згідно із витягом із спадкового реєстру від 31.07.2019 № 57055659 інформація про спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_4 відсутня.

Приватним нотаріусом Кєсян Каріне Суренівною вказаним листом, оскільки на момент звернення стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини вичерпаний, встановлено неможливість відкриття спадкової справи. Крім того, спадкоємець не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також позивачем заявлялось клопотання про допит свідка ОСОБА_5 , покази якого враховано судом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такі саме правові висновки зроблені Верховним Судом України в рішеннях від 06.09.2017 у справі №6-496цс17, в постанові КЦС ВС від 26.06.2019 № 565/1145/17 (61-38298св18), в постанові КЦС ВС від 10.01.2019 № 263/1221/17 (61-18261св18), в постанові КЦС ВС від 03.07.2019 № 619/4151/16-ц (61-34012ск18), в постанові КЦС ВС від 12 вересня 2018 року № 484/3221/17 (61-22510св18), в постанові КЦС ВС від 10 квітня 2019 року № 759/4122/16-ц (61-18948св18).

Судом встановлено, що необізнаність позивачки про статус відносин батьків - спадкодавців, на час їх смерті, її добросовісна впевненість у відсутності права на спадкування та незнання про наявність заповітів на її ім`я - були в сукупності перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також такими обставинами, що були пов`язані для ОСОБА_1 , з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, як для спадкоємця за заповітом на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Факт необізнаності особи про наявність заповіту може бути спростовано лише наявністю доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Також судом враховано, що відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус уповноважений на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно із з пунктом 1.2. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882, лише при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Тільки при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. До того ж, дублікат заповіту може бути виданий вказаним у заповіті спадкоємцям, виконавцю заповіту після подачі ними свідоцтва про смерть заповідача. У разі смерті спадкоємців, які були вказані в заповіті, дублікат може бути виданий їх спадкоємцям після подачі ними свідоцтва про смерть заповідача і померлого спадкоємця.

Отже, законодавець пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_1 через викладені вище обставини не зверталась до нотаріуса з питання прийняття спадщини, а також інші спадкоємці також цього не зробили, крім того позивачка була необізнана про наявність заповітів, була введена в оману недостовірною інформацією щодо існування заповіту на іншу особу - спадкові справи після смерті спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заводились, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітами (викладене узгоджується із правовим висновком висловленим Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17).

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Необізнаність спадкоємця про статус відносин своїх батьків - спадкодавців, на час смерті, добросовісна впевненість у відсутності права на спадкування та незнання про наявність заповітів на ім`я позивача - були в сукупності перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини, а отже, поважною причиною пропуску строків для прийняття спадщини.

Крім того, за даними Спадкового реєстру не заведено спадкової справи щодо майна померлих спадкодавців, що вбачається із доданих витягів і листа нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм законодавства та наданих разом із позовною заявою доказів, є підстави для висновку, що як спадкоємець майна померлих за заповітами ОСОБА_1 своєчасно не прийняла спадщину через те, що не була обізнана про наявність в неї права на спадкування, добросовісно керувалась інформацією, що виключала її право на спадкування, не була обізнана про формальний статус відносин її батьків на час їх смерті, не знала про наявність заповітів на її ім`я. Суд розцінює це як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, у зв`язку із чим є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, тобто для визначення судом додаткового строку для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини.

Отже суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивачки на прийняття спадкового майна, за наявності поважної причини, з якої відбувся пропуск строку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті:

- ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Перебіг визначеного строку починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Харківська міська рада, місце знаходження: 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04059243.

Повний текст рішення виготовлений 31 серпня 2020 року.

Суддя: В.А. Єжов