ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8786/20 Справа № 211/1722/20 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"

на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання договору іпотеки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2020 року до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання договору іпотеки припиненим.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про визнання договору іпотеки припиненим - задоволено.

Визнано припиненим іпотечний договір № 0308/1107/88-500-Z-1 від 22.11.2007, укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) і ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., що зареєстрований у реєстрі за номером 12439 та інші договори про внесення змін та доповнень до цього договору іпотеки.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оригінали правовстановлюючих документів, а саме: оригінал договору купівлі-продажу квартири ВСХ № 904620 від 21.06.2006, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 3436 та оригінал технічного паспорта на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп. та понесені витрати за отриманням професійної правничої допомоги адвоката, в сумі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп.

Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня 60 коп. та понесені витрати за отриманням професійної правничої допомоги адвоката, в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" просить скасувати рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року у справі №211/1722/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник: ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0308/1107/88-500 про надання кредиту (а.с. 16-17).

22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 0308/1107/88-500-Z-1 (а.с. 18-19).

18 січня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договір № 1115/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 0308/1107/88-500 від 22.11.2007 року та договором іпотеки №0308/1107/88-500-Z-1 від 22.11.2007 року (а.с. 20-22 ).

Пунктом 3.2 кредитного договору, сторони погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються за період з дати видачі кредиту і до моменту його повернення.

Пунктами 3.4, 3.7-3.9 та 6.1.4, 7.1.3 кредитного договору, сторони встановили можливість встановлення дострокового дня повернення кредиту.

Так, пунктами 3.8, 3.9 та 6.1.4 кредитного договору, було передбачено право кредитора змінити строк користування кредитом, а саме: сторони за взаємною згодою домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов до цього договору з відповідною зміною зобов`язань позичальника щодо строку виконання позичальником зобов`язань за цим договором та відповідних прав банку вимагати від позичальника виконання за цим договором при настанні наступних обставин: якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.3. та/або при невиконанні зобов`язань, передбачених п.п. 5.1.7, 5.1.11 цього договору та/або у випадках незгоди позичальника укласти додаткові угоди до договору при настанні обставин, передбачених п. 9.2 цього договору.

При порушенні умов, передбачених п. 5.1.9 цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством (у тому числі у випадках, передбачених Законом України «Про іпотеку») передбачено право дострокової вимоги виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору.

В 2013 році ПАТ «Дельта-Банк» звернулося до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в порядку статей 1049-1050 ЦК України.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитом 837473,06 грн., заборгованість по відсоткам 7615,65 грн., а всього 91 088,71 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду сторонами оскаржувалось, набрало чинності 19.11.2013 року (а.с. 23-24).

Також, судом першої інстанції встановлено, що в період з 14 серпня 2013 року по день звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду з вказаним позовом, ПАТ «Дельта Банк» чи його правонаступник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до суду з позовами щодо стягнення іншої суми заборгованості, в тому числі додаткової, не зверталося.

04 лютого 2020 року боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було виконано рішення суду від 14 серпня 2013 року, сума заборгованості за кредитним договором, визначена рішенням суду, була сплачена в повному обсязі на користь банку, шляхом сплати грошових коштів через виконавчу службу, що підтверджується постановами державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 04.02.2020 року у зв`язку з фактичним виконанням рішення, боржниками сплачено борг в повному обсязі (а.с. 29-32).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Разом з тим, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Проте, як встановлено судом першої інстанції такі вимоги банком чи правонаступниками до позивачів не заявлялись.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позивачі повністю виконали судове рішення про дострокове стягнення з позичальника та іпотекодавця всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена рішенням суду від 14 серпня 2013 року у розмірі 91088,71 грн, у зв`язку із чим основне зобов`язання припинилось на підставі статті 599 ЦК України, внаслідок чого припинились і зобов`язання за похідним від основного договором іпотеки, укладеним з метою забезпечення виконання умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором не відбувалось та встановлено рішенням суду у іншій справі ще до початку розгляду даної судової справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам відповідача у суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку та висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Твердження апелянта, що вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів є правом, а не обов`язком Банку, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова