ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/12473/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2433/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Крупки Олени Олександрівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року у складі судді Бондаря В.Я.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Приморський ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області) про звільнення майна з-під арешту (а.с.3-5).

Позов мотивований тим, що 15 серпня 2007 року між нею ( ОСОБА_1 ) та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір, в забезпечення виконання якого укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором. У липні 2018 року їй стало відомо, що 05 вересня 2016 року на зазначену квартиру накладено арешт Приморським відділом ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, який 16 листопада 2016 року зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» відмовлено в задоволенні позову до неї ( ОСОБА_1 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивачка просила суд зняти арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 листопада 2016 року, який виник на підставі постанови Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮС в Одеській області від 05 вересня 2016 року.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Знято арешт та заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , що накладений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32391937 від 16 листопада 2016 року, зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису в спеціальному розділі: 17463436, який виник на підставі постанови Приморського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: 52126150, винесеної 05 вересня 2016 року (а.с.160-163).

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Крупка О.О. в інтересах ПАТ «Дельта Банк» звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просила рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.168-169).

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час винесення рішення судом не враховано, що:

- арешт на іпотечне майно накладено державним виконавцем як на майно боржника у виконавчому провадженні, відтак зняття такого арешту не підлягає вирішенню шляхом пред`явлення позову про зняття арешту;

- виконавчий лист № 522/261/15-ц було повернуто на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що з огляду на положення ч.5 ст.37 зазначеного закону не позбавляє права стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Наразі здійснюється виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 серпня 2007 року, зобов`язання за яким позичальником не виконуються;

- позивач не довів, що арешт, накладений на підставі постанови ДВС від 05 вересня 2016 року, обмежує її право власності, в той час як право позивача розпорядження майном обмежене з 15 серпня 2007 року на підставі договору іпотеки.

ОСОБА_1 , скориставшись своїм право на відзив на апеляційну скаргу, просила суд залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року - без змін. При цьому зазначала, що рішення апеляційного суду Одеської області від 01 вересня 2015 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на квартиру, скасовано, а у задоволенні позову банку відмовлено рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2017 року. Посилання апелянта на вимоги ч.5 ст.37 та ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» є недоречним, оскільки немає жодного спору про право власності на квартиру та право повторного звернення виконавчого листа до виконання можливе лише за рішенням, що набрало законної сили і не скасоване (а.с.191).

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, клопотання про поважність причин неявки в суд не подали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність (а.с.205-209).

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Частиною 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт з майна знімається за рішенням суду.

Встановлено, що 15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 у розмірі 48 850 доларів США строком до 01 серпня 2037 року зі сплатою 13,3 % річних за користування кредитом (а.с. 45-47).

В забезпечення виконання умов кредитного договору 15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є ізольована квартира АДРЕСА_1 (а.с.48-49).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого права вимоги до ОСОБА_1 перейшли до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.43-44).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка №129566826) квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2007 року. Значена квартира обтяжена 15 серпня 2007 року на підставі іпотечного договору від 15 серпня 2007 року. Крім того, за вказаною квартирою зареєстровані такі обтяження:

- арешт на підставі постанови про арешт майна боржника серії та номер: 56614111, виданої 14 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. (номер запису про обтяження 26632192);

- арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номер: 52126150, виданої 05 вересня 2016 року Приморським ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області (номер запису про обтяження 17463436) а.с.9-10.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13 травня 2015 року у справі №522/261/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 вересня 2015 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року та задоволено частково позов ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 щодо оплати 897 385,75 грн. за договоромпро надання споживчого кредиту від 15 серпня 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки, а саме: ізольованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаної квартири на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відстрочено виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року (а.с.97-101).

01 вересня 2015 року на виконання зазначеного рішення суду Приморським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №522/261/15-ц (а.с.130).

Постановою державного виконавця Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Тєлєуца Л.Ю. від 05 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/261/15-ц (а.с.130).

Постановою державного виконавця від 05 вересня 2016 року з метою виконання рішення суду накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , та 16 листопада 2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 32391937 (а.с.147-148, 143-145).

Постановою державного виконавця від 31 березня 2017 року виконавчий лист №522/261/15-ц було повернуто стягувачу в зв`язку з відсутністю майна у боржника (а.с. 141-142).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 01 вересня 2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.101-106).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2017 року у справі №522/261/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» (а.с.6-9). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень:

- ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року банку відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за їх апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2017 року;

- ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2018 року банку відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за їх касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року (а.с.210-215).

Таким чином, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 04 серпня 2017 року у справі №522/26/15-ц є остаточним.

З урахуванням того, що рішення апеляційного суду, на виконання якого державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_1 , скасовано, у задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, тому відсутні правові підстави для залишення арешту та заборони відчуження квартири ОСОБА_1 , що накладені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32391937) від 16 листопада 2016 року та зареєстровані в реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису в спеціальному розділі: 17463436, який виник на підставі постанови Приморського ВДВС м.Одеси від 05 вересня 2016 року № 52126150.

Доводи апеляційної скарги, що оскільки арешт накладено в рамках виконавчого провадження, то вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчих дій, у тому числі й щодо зняття арешту з майна, підлягають розгляду безпосередньо державним виконавцем чи начальником ВДВС не ґрунтуються на законі, з огляду на таке.

За вимогами ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч.3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, законодавством чітко розмежовано ким та за яких підстав знімається арешт з майна. При цього, законом не передбачено, що вимоги про зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, підлягають розгляду безпосередньо державним виконавцем чи начальником ВДВС.

Не є коректним посилання апелянта на вимоги ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» відносно того, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, з огляду на те, що не стосується виниклих правовідносин.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником (п.2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року).

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 у разі не згоди з діями виконавчої служби, мала оскаржити дії, рішення, бездіяльність державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки судове рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження, скасовано і не може бути виконано.

Посилання в апеляційній скарзі на вимоги ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо можливості повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, зокрема виконавчого листа № 522/261/15-ц, та інше виконавче провадження в рамках виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2014 року, є некоректними з огляду на таке. По-перше, відсутнє судове рішення у справі № 522/261/15-ц, що є чинним та набрало законної сили і підлягає примусовому виконанню. По-друге, виконавче провадження з примусового виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 29 вересня 2014 року є окремим від виконавчого провадження у цивільній справі № 522/261/15-ц, а в сенсі ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання конкретного рішення суду. У справі ж № 522/261/15-ц остаточним судом рішенням відмовлено банку у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, арешт майна в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, яке скасоване, порушує права позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, залишається обтяжена на підставі іпотечного договору від 15 серпня 2007 року та постанови про арешт майна боржника серії та номер: 56614111, виданої 14 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. (номер запису про обтяження 26632192) а.с.9-10.

При цьому, відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про іпотеку» у банка, як іпотекодержателя, наявне пріоритет право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Крупки Олени Олександрівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді :