Справа № 202/5857/18
Пров. № 2/202/132/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 березня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.

при секретарі: - Нетеси Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 , третя особа - Фонд державного майна України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» звернулося до суду з цим позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи, що 12.07.2012 року між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4929-ОД. Відповідно до умов вказаного договору Регіональне відділення Фонду держмайна України у Дніпропетровській області передало відповідачеві у строкове платне користування нежитлове вбудоване приміщення, реєстровий номер 21560045.400.АААЖЕЛ983 площею 33,6 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі одноповерхової будівлі, що перебуває на балансі ДД УДППЗ «Укрпошта», вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 26.03.2012 року і становить 147400,00 грн. строком до 11.06.2015 року. Умовами вказаного договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства у розмірі 1543,05 грн., 30% балансоутримувачу у розмірі 661,30 грн. Позивач зазначив, що відповідач належним чином не виконувала умови договору оренди, у зв`язку з чим виникла заборгованість по орендній платі, котра станом на 15.09.2018 року становить 10613,82 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по орендній платі у розмірі 21520,18 грн., що складається з: 10613,82 грн. основного боргу, 9852,87 грн. інфляційних втрат, 1053,49 грн. 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача Сисоєва А.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначила, що нею завжди вчасно сплачувалися орендні платежі, про що свідчить факт знаходження її ФОП у зазначеному приміщенні до закінчення строку дії договору оренди, про що 23.06.2015 року було складено акт приймання-передачі приміщення. Крім того, про факт її своєчасного внесення орендної плати свідчать акти приймання виконаних робіт, котрі складалися кожного місяця. Також відповідач зазначила, що позивачем пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки строк дії договору оренди закінчився 11.06.2015 року, а з цим позовом позивач звернувся до суду лише 20.09.2018 року. У зв`язку з викладеним, відповідач просила суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Представник третьої особи Фонду державного майна України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду пояснення на позов, у котрих зазначив, що 11.06.2015 року договір оренди припинив свою дію, про що Регіональним відділенням видано наказ № 12/02-4929-ПО від 10.07.2015 року. Майно за договором оренди було повернуто за актом приймання-передачі від 23.06.2015 року. У зв`язку з цим представник третьої особи просив суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 72-75). В подальшому представник третьої особи направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 83).

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2012 року між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4929-ОД. Відповідно до умов вказаного договору Регіональне відділення Фонду держмайна України у Дніпропетровській області передало відповідачеві у строкове платне користування нежитлове вбудоване приміщення, реєстровий номер 21560045.400.АААЖЕЛ983, площею 33,6 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі одноповерхової будівлі, що перебуває на балансі ДД УДППЗ «Укрпошта», вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 26.03.2012 року і становить 147400,00 грн. строком до 11.06.2015 року (а.с. 6-9).

Умовами вказаного договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства у розмірі 1543,05 грн., 30% балансоутримувачу у розмірі 661,30 грн. (а.с. 10).

Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди виникла заборгованість, у розмірі 21520,18 грн., що складається з: 10613,82 грн. основного боргу, 9852,87 грн. інфляційних втрат, 1053,49 грн. 3% річних.

Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 40-42).

11.06.2015 року закінчився строк дії договору оренди № 12/02-4929-ОД від 12.07.2012 року та відповідно до акту приймання-передачі орендованого нежилого приміщення від 23.06.2015 року, ФОП ОСОБА_1 передала Дніпропетровській дирекції УДППЗ «Укрпошта», а остання прийняла нерухоме майно площею 33,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у задовільному стані (а.с. 11).

Судом встановлено, що з 31.01.2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 припинено здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Разом з тим, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як встановлено судом, строк дії договору оренди № 12/02-4929-ОД від 12.07.2012 року закінчився 11.06.2015 року, а до суду з цим позовом позивач звернувся лише 24.09.2018 року, тобто після спливу встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди № 12/02-4929-ОД від 12.07.2012 року і з цих підстав слід відмовити у задоволенні позову.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності, суд зауважує, що не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вона своєчасно сплачувала орендні платежі, що підтверджується актами виконаних робіт та актами звірки взаємних розрахунків, оскільки надані позивачем рахунки та акти виконаних робіт не є платіжними документами та належними доказами, котрі підтверджували б внесення відповідачем орендної плати. Стосовно актів звірки взаємних розрахунків, у наданому позивачем акті зазначено, що відповідач сплачувала орендні платежі до 01.10.2014 року, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 10613,82 грн. (а.с. 124-159,162).

Суд також не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що ПАТ «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» строк позовної давності не пропущено, оскільки позивач ще раніше звертався до Господарського суду Дніпропетровської області з аналогічними вимогами.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором оренди до Господарського суду Дніпропетровської області ПАТ «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» зверталося на початку червня 2018 року (а.с.45), а з цим позовом позивач звернувся до суду - 24.09.2018 року, тоді як строк дії договору оренди закінчився 23.06.2015 року.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню останньому не підлягають. Відповідач про понесення нею та відшкодування судових витрат не заявляла.

Керуючись ст.ст. 4,5,10, 13,81,89,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Укрпошта» в особі Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» у задоволенні позову до ОСОБА_1 , третя особа - Фонд державного майна України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості за договором оренди .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.