Провадження № 2/947/2632/20
02.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Завальнюк Катерини Володимирівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , 1936 року народження, (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
12.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді від 15.05.2020 року позовну заяву залишено без руху.
15.10.2020 року до суду представником позивача надано заяву, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху.
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України.
Ухвалою суду від 16.10.2020 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою від 02.12.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.
До судового засідання сторони не з`явились, повідомлялись належним чином.
01.12.2020 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що позивач та її внук відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 . Відповідач у вищевказаному житлі не проживає, і не проживав ніколи, його особистих речей за місцем реєстрації не має. Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою обмежує права позивача.
Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву по справі не скористався, будь-яких заяв стосовно суті вимог на адресу суду не надходило.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено судом, з довідки №4479 від 01.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 ,1936 року народження з 30.07.2001 року, а її онук ОСОБА_2 , 1987 року народження з 16.09.2003 року зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 /а.с.5/.
Судом досліджено акт від 03.11.2005 року в якому, сусіди сім`ї ОСОБА_4 і ОСОБА_3 підтверджують, що їх колишня невістка ОСОБА_5 і її син ОСОБА_2 разом з ними за адресою АДРЕСА_3 ніколи не проживали і не проживають/а.с.6/; акт від 16.02.2016 року де сусіди позивача по справі підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 , онука позивача, ніколи не проживав за адресою АДРЕСА_3 /а.с.7/; акт від 01.04.2020 року складений сусідами, про те, що громадянин ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 не проживає і не проживав ніколи, його особистих речей за місцем реєстрації не виявлено/а.с.8/.
Судом досліджено рішення Київського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Калініченко Л.В.) від 03.03.2020 року та матеріали справи №520/5849/17, а саме в частині щодо явки сторін по справі. Судом встановлено, що ОСОБА_2 до судових засідань не з`являвся, повідомлявся судом належним чином за адресою реєстрації АДРЕСА_4 /а.с.20-25/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно з ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 163 ЖК України тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 , як вбачається з досліджених актів підписаних сусідами, з 2005 року відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживав, факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як відповідального наймача квартири.
Судом досліджено рішення Київського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Калініченко Л.В.) від 03.03.2020 року, з якого слідує, що позивач оспорювала документи, згідно яких на її ім`я та ім`я відповідача була проведена приватизація квартири. Судовим рішенням встановлено, що до органів приватизації було надано спільну заяву сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо бажання приватизувати квартиру. Судом призначалась та проведена експертиза, дослідженням встановлено, що вказану заяву позивач ОСОБА_1 не підписувала, від її імені заяву підписала інша особа. Встановлені обставини були підставою для визнання недійсними правовстановлюючих документів. Вказане рішення на цей час чинне та не оскаржувалось відповідачем.
Доводи позивача щодо не проживання відповідача на спірній площі підтверджені письмовими доказами, досліженними судом, а саме: Актами про непроживання відповідача від 03.11.2005 року; від 15.02.2016 року; від 01.04.2020 року, підписаними сусідами: ОСОБА_6 - кв.12; ОСОБА_7 - кв. ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 - кв.4; ОСОБА_9 - кв.2; ОСОБА_10 - кв.4; ОСОБА_11 - кв. ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_12 - кв.25; та засвідченими посадовими особами КП "ЖКС Чорноморський" / а.с. 6, 7, 8/.
Суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження належними та допустими доказами.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення суду складено 10.12.2020 року.
Суддя Васильків О. В.