Ухвала

13 березня 2020 року

м. Київ

справа № 694/1433/17

провадження № 61-4135ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у вказаній справі.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Форма і зміст касаційної скарги визначені статтею 392 ЦПК України, зокрема у відповідності до частини третьої цієї статті касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Згідно із пунктом першим частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Касаційна скарга, яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2020 року не містить довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, а тому підлягає поверненню у зв`язку з тим, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Касаційна скарга, подана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може бути прийнята та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з наступних підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно частин другої і третьої статті 392 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Особам, які звернулись з касаційною скаргою, необхідно уточнити вимоги поданої касаційної скарги та подати уточнену касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу подану представником позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , повернути заявнику.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук