Провадження №2/760/7545/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батько - ОСОБА_3 був власником домоволодіння АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Разом з Позивачем на момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги був брат позивача - ОСОБА_2 (відповідач).

На момент смерті батька позивач постійно проживав разом з ними, а після його смерті й надалі проживає в спірному домоволодінні, таким чином вважає, що прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Позивач звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, але через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок не зміг отримати таке свідоцтво.

Відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, на ім`я батька пояснити не може. Вважає, що це сталося через те, що після 1988 року село Жуляни було приєднано до міста Києва, а їх батько своєчасно не перереєстрував за собою право власності на спірний будинок.

Відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння створює перешкоди у володінні та розпорядженні спадковим майном.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та справу призначено в підготовче судове засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду. Також, витребувано з КМ БТІ завірену належним чином копію інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та відповідач не з`явились.

24.11.2020 року від КМ БТІ надійшла належним чином завірена копія інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Від відповідача також надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень №7 від 06.11.2020 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві батько сторін ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, на що слід зазначити наступне.

З Архівної довідки № 06-04/11 від 13.01.2016 року виданою Архівним сектором Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вбачається, що по документах архівного фонду «Жулянська сільська Рада» у погосподарській книзі за 1986-1989 роки є особовий рахунок № НОМЕР_2 за ОСОБА_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 .

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.1981 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (на даний час вулиця перейменована на Колоса Сергія).

З Експлікації на житловий будинок АДРЕСА_1 , яка міститься в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що до складу домоволодіння входить житловий будинок літ «А», який має загальну площу 78,8 кв.м, житлова площа 40,6 кв.м, Сарай літ. «Б», Вбиральня літ. «В», Погріб літ «Г».

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинку, споруди незалежно від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року / втратив чинність 13.12.1995 року/, реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. У сільській місцевості, до якої відносився м/р Жуляни м. Києва на час будівництва спірного будинку / с. Жуляни приєднано до м. Києва на підставі Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 26.08.1988 року «Про розширення меж міста Києва»/, оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника.

Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

Крім того, відповідно до п. 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже з урахуванням викладеного та враховуючи наявність свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що спірний будинок, був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку встановленому законом на момент його реєстрації, Жулянською сільською радою, та має статус приватної власності.

Відповідно до ст. 16. ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Відповідно до ч. 1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 2. ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 3. ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1216. ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1. ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 2. ст. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 3. ст.1296. ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне домоволодіння, оскільки на час відкриття спадщини після смерті батьків він постійно проживав у спірному домоволодінні,а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 321, 328, 392, 1216, 1217, 1233, 1278 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А», що має загальну площу - 78,8 кв.м., житлову площу - 40,6 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», Вбиральня літ. «В», Погріб літ «Г».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя