ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3028/10/0408
Провадження № 2-з/210/78/20
У Х В А Л А

іменем України

"09" грудня 2020 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши в письмовому провадженні матеріали заяви адвоката Горбенко Інни Василівни, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення скарги у справі № 2-3028,

В С Т А Н О В И В:

Заявник, адвокат Горбенко Інна Василівна, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 04 грудня 2020 року звернулась до суду із заявою про забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом №2-3028/10/0408 від 29 листопада 2010 року виданого Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у виконавчому провадженні №61858324 щодо ОСОБА_1 до набрання законної сили ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у цій справі.

Заявник зазначає, що на сьогоднішній день арештовані карткові рахунки ОСОБА_1 у банківських установах, а також він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , на яку у будь-який момент поки розглядається справа може бути здійснено опис та арешт та передано на примусову реалізацію. Вказане майно єдине місце проживання ОСОБА_1 , тому є передбачувані ризики втрати майна.

Як встановлено із заяви, на розгляді судді Чайкіної О. В. перебуває заява адвоката Горбенко Інни Василівни, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з підстав пропуску строку звернення та фактичної ліквідації стягувача.

В межах розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, яка розглядається за правилами частини 2 статті 432 ЦПК України, подана дана заява з метою забезпечення виконання майбутньої ухвали суду.

За змістом частин першої, третьої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, згідно з нормами статті 150 ЦПК України є одним із видів забезпечення позову.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. ст. 149 ч.ч.1,2, 150 ч.1 п.6, ч.3 ЦПК України).

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали (ст. 153 ч.ч.5,6,10,11 ЦПК України).

До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання (ст. 432 ч.3 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження (стаття 365 ЦПК України). На подальших стадіях розгляду справи забезпечення позову нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

Наразі в провадженні суду перебуває заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, яка подана в порядку статті 432 ЦПК України.

Правом зупинення виконання судового рішення в силу норм статті 436 ЦПК України наділений суд касаційної інстанції на стадії оскарження рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Забезпечення позову можливе на стадії розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, тобто до набрання рішенням законної сили. На подальших стадіях розгляду справи забезпечення позову нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

В якості правового обґрунтування своїх вимог про вжиття заходів забезпечення скарги сторона посилається на пункт 6 частини 1 статті 150 ЦПК.

Разом з тим, таке посилання не є цілком обгрунтованим По суті адвокат Горбенко І.В. просить в якості заходів забезпечення позову зупинити виконання рішення суду, яке набрало законної сили, що є недопустимим з огляду на принцип обов`язковості судових рішень (ст.18 ЦПК), про що також роз`яснено у п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9.

У рішенні від 25 липня 2002 року по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

У частинах першій і другій статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином частиною 3 статті 432 ЦПК України передбачено право, а не обов`язок суду зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Зупинення виконавчих дії можливе у випадках, передбачених статтями 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

- проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;

- зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

- зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

- відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

- звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону;

- надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

- включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

- затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) якщо стягувач включений до плану санації;

- надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

- включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», ПАТ «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

- встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження;

- включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації;

- наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку»;

- наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Окрім того, виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

В свою чергу визначене статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» право суду зупинити стягнення на підставі виконавчого документа як підстава зупинення виконавчих дій можливе виключно у випадку розгляду судом скарги на дії державного виконавця або іншої посадової особи виконавчої служби, приватного виконавця (Постанова Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»).

В той час, як виконавчий лист в порядку статті 432 ЦПК України може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у двох випадках: 1) якщо його було видано помилково 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У пункті 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа .

В цьому контексті також слід зауважити, що згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діюче цивільне процесуальне законодавство України не передбачає підстав надання суду першої інстанції повноважень вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Натомість відповідні повноваження мають суди апеляційної (ст.359 ЦПК) та касаційної інстанцій (ст.436 ЦПК), що свідчить про існування спеціального процесуального регулювання такого питання на законодавчому рівні, а отже в силу положень ч.2 ст.19 Конституції України суд першої інстанції не наділений повноваженнями зупиняти виконання свого рішення, якщо воно набрало законної сили і звернуто до виконання у спосіб, передбачений законом.

Застосування аналогії закону та аналогії права можливе тільки, якщо спірні відносини не врегульовані законом. В такому випадку суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства.

Необхідність застосування вказаних аналогій не вбачається, оскільки спірні відносини врегульовані цивільним процесуальним законодавством.

Проаналізувавши викладене, суд вважає, що не наділений правом зупиняти виконання рішення суду за виконавчим документом №2-3028/10/0408 від 29 листопада 2010 року виданого Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у виконавчому провадженні №61858324 щодо ОСОБА_1 до набрання законної сили ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі за заявою адвоката Горбенко Інни Василівни, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин подана заява про зупинення виконання виконавчого листа суперечить нормам чинного законодавства, що є підставою для відмови у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153 ЦПК України, ст.ст. 34,37 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Горбенко Інни Василівни, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення скарги у справі № 2-3028 відмовити.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, передбаченому ст. 355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її підписання, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: О. В. Чайкіна