Справа №751/6/20
Провадження №2/751/242/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшов позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з відповідача на їх користь надмірно нараховану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року у сумі 9 029,61 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 проходив службу у Департаменті патрульної поліції на посаді інспектора роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві. Наказом ДПП від 26.12.2018 № 1244 о/с відповідачу було надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік тривалістю 15 діб з 01.01.2019 по 17.01.2019. Наказом ДПП від 02.01.2019 № 3 о/с відповідачу було надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік тривалістю 15 діб з 18.01.2019 по 01.02.2019. Наказом ДПП від 29.01.2019 № 67 о/с "По особовому складу" відповідача звільнено зі служби поліції з 04.02.2019 з відрахуванням грошового забезпечення за 27 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. З урахуванням того, що відповідачем відпрацьовано лише один повний місяць у 2019 році, тривалість щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік, на яку мав право відповідач станом на час звільнення зі служби в поліції, становила три дні, тобто дванадцяту частину тривалості щорічної оплачуваної відпустки поліцейського у разі відпрацювання повного календарного року. Разом з тим відповідач перебував у щорічній оплачуваній відпустці за 2019 рік протягом тридцяти днів. Отже останній надмірно використав 27 днів щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік. Оскільки в місяці, в якому відповідача було звільнено зі служби в поліції, останній відпрацював лише чотири дні, що унеможливило здійснення відрахування з його грошового забезпечення в повному розмірі за всі 27 днів надмірно нарахованої частини чергової відпустки. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити ДПП 9029,61 грн. за надмірно нараховану йому частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини 2019 року, проте добровільно цього не здійснив.

Ухвалою від 17.02.2020 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надали клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши зміст позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження.

Так, у позовній заяві позивач звертається до суду про стягнення з відповідача ОСОБА_1 надмірно нарахованої частини чергової відпустки за роботу його на посаді інспектора роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві.

Відповідно до положень ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

З урахуванням положень ст. 59 вказаного Закону відповідач ОСОБА_1 був державним службовцем, працюючи на посаді інспектора поліції.

Згідно із ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача у відповідності до положень ст. 93 Закону України «Про Національну поліцію» на користь позивача заборгованості за надмірно використану частину відпустки.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відтак, зміст поняття «публічна служба» охоплює поняття державної служби.

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (ч.2 ст.1 Закону України "Про державну службу").

З позовної заяви вбачається, що правовідносини у даній справі стосуються проходження та звільнення його з публічної служби.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 р. у справі № 661/3699/16-ц суд дійшов висновку, який в силу ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судом при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин, вимога позивача, яка є пов`язаною з проходженням особою публічної служби та звільненням з цієї служби, має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому, зважаючи, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст. 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повну ухвалу суду складено 16.03.2020.

Суддя І. В. Яременко