Номер провадження: 22-ц/813/4475/20
Номер справи місцевого суду: 500/3455/17
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Черевко П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгомерецького М.М, Громіка Р.Д.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Голови комісії з припинення громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» Крамчанінова Данила Миколайовича на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Голови комісії з припинення громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» Крамчанінова Данила Миколайовича про визнання позачергових загальних зборів громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» від 17.12.2016 року такими, що не відбулися, та визнання недійсним рішення загальних зборів громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» від 17 грудня 2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» (далі ГО «Мелиоратор») про визнання позачергових загальних зборів громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» від 17.12.2016 року такими, що не відбулися, та визнання недійсним рішення загальних зборів громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» від 17 грудня 2016 року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 17.12.2016 року відбулися позачергові Загальні збори членів ГО СК «Мелиоратор» на яких були прийнято рішення

-про реорганізацію ГО «Мелиоратор» шляхом перетворення у обслуговуючий кооператив «Садівництво Меліоратор»;

-затвердження порядку та умов проведення реорганізації шляхом перетворення;

-створено комісію з реорганізації, обрано голову, членів комісії та визначено повноваження щодо управління справами під час реорганізації.

До керівництва громадської організації прийшли особи, які не є членами ГО СК «Мелиоратор» та які мають на меті задоволення власних інтересів шляхом обмеження інтересів членів кооперативу.

Він, як член ГО СК «Мелиоратор», на зборах не був присутній та не був сповіщений належним чином про час та місце проведення зборів. Вважає вказані збори нечинними, а прийняті рішення незаконними було порушено процедуру скликання позачергових загальних зборів ГО СК «Мелиоратор» та був відсутній кворум для прийняття рішень.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.11.2017 року відповідача громадська організація садовий кооператив «Мелиоратор» замінено на належного відповідача Голову комісії з припинення громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» Крамчанінова Данила Миколайовича (а.с.80).

22.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2019 року позов задоволено.

Визнано позачергові загальні збори (протокол №8) Громадської організації Садовий кооператив «Мелиоратор» від 17 грудня 2016 року такими, що не відбулися.

Визнано рішення позачергових загальних зборів Громадської організації Садовий кооператив «Мелиоратор», яке затверджене протоколом №8 загальних зборів Громадської організації Садовий кооператив «Мелиоратор» від 17 грудня 2016 року, - недійним.

Вказане рішення оскаржує в апеляційному порядку відповідач Голова комісії з припинення громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» Крамчанінов Д.М. з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.?

В апеляційній скарзі Головою комісії з припинення громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» Крамчаніновим Д.М. ставиться питання скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів 2. 4. 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, гарантує право кожному на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, а саме у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії), від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25.01.1995 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області було зареєстровано Громадську організацію Садовий Кооператив «Мелиоратор».

Відповідно до Статуту (нова редакція) від 07.10.2010 року Садовий кооператив «Мелиоратор» є організацією, яка не має права займатися комерційною або іншою фінансово-господарською діяльністю з метою отримання прибутку; юридична адреса АДРЕСА_1 .

Згідно п. 2.3 Статуту, прийом в члени кооперативу проводиться правлінням за письмовою заявою особи, що вступає. Рішення приймається на протязі одного місяця з дня подання заяви. Особа, що вступає вважається членом кооперативу при позитивному рішенні правління після сплати вступних членських та цільових внесків.

Станом на момент реєстрації СК «Мелиоратор», кількість членів організації становила 165 осіб.

17.12.2016 року було проведено Позачергові Загальні збори членів СК «Мелиоратор», що підтверджується Реєстром членів СК «Мелиоратор», на яких затверджено порядок та умови проведення реорганізації Садівничого кооперативу «Мелиоратор» шляхом перетворення.

Відповідно до Закону України «Про об`єднання громадян» садівничі товариства є добровільними громадськими об`єднаннями для організації колективного саду та городництва і створення умов для культурного проведення вільного часу на земельних ділянках та мають бути зареєстровані в органах державної влади як юридичні особи, які користуються правами і виконують відповідні обов`язки, пов`язані з їхньою діяльністю, а також мають самостійний баланс. Садівничі товариства мають повну господарську самостійність у впроваджені своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариств.

Діяльність СК «Мелиоратор» визначена статутом, п.1.1 якого визначено, що СК «Мелиоратор» є організацією, яка не має права займатися комерційною або іншою фінансово-господарською діяльністю з метою отримання прибутку.

Враховуючи мету створення СК «Мелиоратор», визначену в п. 1.8. Статуту, суд вважає, що застосувати до правовідносин, що виникли між сторонами по даній справі відповідні положень Закону України «Про кооперацію».

Основними принципами кооперації згідно із статтею 4 Закону України «Про кооперацію» є, зокрема, безпосередня участь членів кооперативної організації у її діяльності, рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу один голос).

Відповідно до частини 1 статті 12 цього Закону до основних прав члена кооперативу відносяться, зокрема, право на участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління кооперативом.

Частиною третьою статті 41 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що до приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

Здійснення членом кооперативу права на участь у діяльності і управлінні кооперативом, в тому числі при прийнятті рішень органом управління кооперативу забезпечується, в першу чергу, порядком скликання і проведення загальних зборів членів кооперативу, передбаченим статтею 15 Закону України "Про кооперацію" та статутом кооперативу.

Так, позивач зазначає, що він взагалі не був повідомлений про дату, місце, час проведення і порядок денний позачергових загальних зборів, які відбулися 17.12.2016 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , у судовому засіданні показав, що у кінці 2016 року йому зателефонувала нинішній представник відповідача ОСОБА_3 , яка, до речі, не є членом кооперативу, але прізвище якої було внесено у реєстр членів кооперативу, яка повідомила, що терміново потрібно подати документи на перереєстрацію кооперативу. На чистому аркуші я розписався, але вказаний підпис було використано з метою омани. Оскільки 17.12.2016 р. на зборах я присутнім не був, про проведення зборів повідомлено мене не було, кворуму, звичайно на вказаних зборах не було. Таким чином було введено в оману і ОСОБА_4 , що йому було відомо безпосередньо він неї, та інших членів кооперативу.

У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що у матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує членство в кооперативі позивача ОСОБА_1 та відповідно відсутність права на звернення з вказаним позовом до суду; позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви та заяв про витребування та забезпечення доказів; також звертає увагу на упередженість суду першої інстанції, що виразилась в роз`ясненні позивачу права на заміну неналежного відповідача, відмові в задоволенні клопотання представника відповідача; відсутності звукозапису судового засідання, що відбулось 30.07.2018 року та дослідженні доказів та прийнятті рішення за відсутності представника відповідача незважаючи на заяву про відкладення розгляду.

Стосовно наведених доводів апеляційної скарги апеляційний суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Щодо відсутності документу, що підтверджує членство в кооперативі позивача ОСОБА_1 та відповідно відсутність права на звернення з вказаним позовом до суду.

До позовної заяви в суді першої інстанції позивачем надано копію членської книжки в ГО СК «Мелиоратор» на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , оригінал вказаної членської книжки був наданий для огляду в судовому засіданні.

Окрім цього протягом розгляду вказаної цивільної справи у суді першої інстанції, а ні відповідачем, а ні його представником факт членства ОСОБА_1 в кооперативі не заперечувався.

Несплата позивачем судового збору при поданні позовної заяви була обґрунтована статусом учасника бойових дій, на підтвердження чого була надана копія відповідного свідоцтва.

Що стосується відсутності сплати судового збору у клопотаннях позивача про витребування доказів, робилось посилання на п.8. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, сплата судового збору у випадку, передбаченому п.п.13 п.1 ч.2 ст. 4 Закону № 3674-VI, за подання до суду заяви про забезпечення доказів здійснюється лише за умови, що така заява розглядається у процесуальному порядку, визначеному статтею 135 ЦПК, а не за подання клопотань про витребування доказів (виклик до суду свідків, призначення експертизи, витребування письмових чи речових доказів тощо), які розглядаються відповідно до ст. 130 ЦПК України у попередньому судовому засіданні чи ст. 168 ЦПК України у судовому засіданні.

Щодо упередженості суду, при вирішенні процесуальних питань на початку розгляду справи, а саме рекомендації заміни відповідача на належного.

У вказаних діях, суд керувався ч.5 ст.10 ЦПК України, в редакції що діяла на той час, а саме суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Щодо запиту скаржника до Матроської сільської ради від 04.02.2019р. та відповідь на вказаний запит від 06.02.2019р., як докази додані до апеляційної скарги були наявні у відповідача на час прийняття оскаржуваного рішення та могли бути подані і досліджені судом першої інстанції, обґрунтування неможливості їх подання у суді першої інстанції скаржником не зазначено.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, правильним висновок суду, щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, та визнання позачергових загальні збори (протокол №8) Громадської організації Садовий кооператив «Мелиоратор» від 17 грудня 2016 року такими, що не відбулися, а їх рішення таким, що не діє через порушення процедури скликання позачергових загальних зборів ГО СК «Мелиоратор» 17.12.2016 р., відсутності кворуму на позачергових зборах та наявності підстав для скасування рішення зборів від 17.12.2016 р., оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, є належними, достовірними та допустимими.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голови комісії з припинення громадської організації садовий кооператив «Мелиоратор» Крамчанінова Данила Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.03.2020 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік