Справа №265/3026/19
Провадження №2/265/130/20
У Х В А Л А

13 березня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.

за участю секретаря - Себко Г.Л.

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на житловий будинок та земельну ділянку,

третя особа: ОСОБА_3 ,

за участю сторін :

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - адвоката Коровіної Н.Г.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на житловий будинок та земельну ділянку, третя особа ОСОБА_3 ..

Під час підготовчого судового засідання позивачем було подано до суду заяву про затвердження мирової угоди між нею та відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно укладеної мирової угоди позивач ОСОБА_1 визнає за собою право особистої приватної власності, на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 визнає за собою право особистої приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0500 га цільового призначення для обслуговування жилого будинку та господарських прибудов.

Відповідач ОСОБА_2 , визнає за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 137,5 кв.м., житловою площею 52.2 кв.м..

Відповідач ОСОБА_2 , визнає за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,0500 га цільового призначення для обслуговування жилого будинку та господарських прибудов.

Позивач ОСОБА_1 не має претензій до відповідача ОСОБА_2 по стягненню витрат на сплату судового збору.

Під час підготовчого судового засідання, позивач ОСОБА_1 наполягала на затвердженні мирової угоди, оскільки вважає будинок особистою власністю.

Відповідач ОСОБА_2 , не заперечує проти затвердження мирової угоди, оскільки визнає за позивачем право її особистої власності на будинку АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку на якій розташовано будинок.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник адвокат Коровіна Н.Г. заперечували проти укладення мирової угоди, оскільки на теперішній час в провадженні виконавчої служби знаходиться виконавчий лист про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошової суми в рахунок погашення суми заборгованості по договору, і постановою державного виконавця, накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Будинок АДРЕСА_1 було побудовано в період шлюбу між позивачем та відповідачем, а тому є сумісною власністю подружжя. Просять суд відмовити у затвердженні мирової угоди.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши мирову угоду, прийшов до висновку, що мирова угода затверджена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 297 ЦПК України, Суд постановляє ухвалу про відмову у затверджені мирової угоди, якщо умови угоди суперечат закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Частина 1 статті 207 ЦПК передбачає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Таким чином, реалізуючи право на укладення мирової угоди, сторони мають не допустить порушення прав інших осіб. Укладення мирової угоди має бути спрямоване на настання реальних правових наслідків та мати на меті укладення саме мирової угоди для врегулювання спору що виник між учасниками процесу.

Як встановлено судом земельна ділянка та житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 . Право власності на земельну ділянку було придбано 2 жовтня 2002 року, а право власності на будинок було придбано 10 січня 2005 року.

Сторони ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1993 року по теперішній час. Таким чином зазначена земельна ділянка та житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

На теперішній час позивачем ОСОБА_1 ставиться питання щодо визнання земельної ділянки та житлового будинку особистою власністю, однак рішення з цього приводу ще не прийнято.

На виконанні у Лівобережному ВДВС перебуває виконавчій документи про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 1 234 254,77 гривень.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року справа № 317/3272/16-ц, провадження № 61-156св17.

Таким чином суд вважає, що під час підготовчого засідання, укладання мирової угоди між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , щодо майна придбаного в період шлюбу, без розгляду справи по суті і надання оцінці доказам, є передчасним та викликають у суду сумніви щодо відсутності порушення прав інших осіб.

Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, можливо порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вона не підлягає визнанню.

Керуючись ст. 207, 297 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає; заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу складено та підписано 13 березня 2020 року.

Суддя Шиян В.В.