ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9034/20 Справа № 212/2739/20 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач- ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року, ухваленого суддею Чорним І.Я. в м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 25 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтування позову зазначив, що з 04.06.2011 року по 25.09.2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу).

29.07.2019 року відповідач отримала від позивача грошові кошти в сумі 223 525,00 грн. в рахунок належних з нього платежів на утримання дитини.

Однак, як стало відомо позивачу 07.02.2020 року головним державним виконавцем Криворізького районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 31.08.2017 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки.

16.03.2020 року відповідач надала до відділу ДВС заяву про те, що вона не отримує аліменти з 09.08.2019 року. Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить з 09.08.2019 року по 01.03.2020 року 9613,90 грн., як на непрацюючу людину.

Позивач вважає, що грошові кошти в сумі 223 525,00 грн. ним було передано відповідачу в рахунок аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття, тому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, що виникла з 09.08.2019 року та нарахована Криворізьким районним ВДВС у виконавчому провадженні №61204995 на підставі виконавчого листа №212/3836/17 від 31.08.2017 року виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, незаконність і необґрунтованість рішення суду, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, звільнивши його від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла з 09.08.2019 року.

При цьому, скаржник зазначає, що при ухвалені оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи та не надав належної оцінки доказам на які посилався позивач в обґрунтування позовної заяви, у зв`язку з чим висновки суду викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що судом залишено поза увагою той факт, що після отримання відповідачем грошових коштів в сумі 223 525 грн., остання 13.08.2019 року подала державному виконавцю заяву про повернення їй виконавчого листа на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому, відміткою державного виконавця у виконавчому листі встановлена відсутність боргу у боржника станом на 09.08.2019 року.

Наголошує на тому, що у заяві відповідача ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г. зазначено про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , який є батьком дитини ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 223 525 грн. в рахунок належних з нього платежів на утримання їх спільної малолітньої дитини, що тотожне поняттю аліментів. Відповідач вважає, що спірна заборгованість по аліментам виникла у зв`язку з обставиною, що має істотне значення, а саме надання боржником добровільно грошових коштів в рахунок аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 до досягнення останньою повноліття, а отже у суду апеляційної інстанції є всі підстави для скасування оскаржуваного судового рішення місцевого суду.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року по 25.09.2017 року, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2017 року (справа № 212/3835/17).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 року з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, до повноліття дитини (справа № 212/3836/17).

Постановою державного виконавця ВП №61204995 від 07.02.2020 року відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно до повноліття дитини.

Листом начальника Криворізького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №11803 від 18.03.2020 року, встановлено, що 07.02.2020 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів разом із оригіналом виконавчого листа №212/3836/17. У заяві вказано, що заборгованість по аліментам відсутня станом на 09.08.2019 року. Також про відсутність заборгованості на 09.08.2019 року свідчить відмітка державного виконавця у виконавчому документі. 07.02.2020 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить з 09.08.2019 року по 01.03.2020 року 9613,90 грн., як на непрацюючу людину. 16.03.2020 року стягувачем надано до відділу ДВС заяву про те, що вона не отримує аліменти з 09.08.2019 року, та зазначено, що ОСОБА_1 надав допомогу на купівлю квартири для доньки, а не в рахунок аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого головним Державним виконавцем Криворізького РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 01.04.2020 року борг ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 11 137,11 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві у задоволенні його позовних вимог виходив з того, що зазначені позивачем у позовній заяві доводи не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення в розумінні ч.2 ст.197 СК України.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Нормами статті 189 СК України встановлено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надана копія заяви ОСОБА_2 від 29.07.2019 року, підпис якої засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., зареєстровано в реєстрі №1270, в якій ОСОБА_2 стверджує, що отримала від ОСОБА_1 , який є батьком їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гроші в сумі 223 525,00 грн. в рахунок належних з нього платежів на утримання їх дитини (а.с.9).

З копії виконавчого листа вбачається, що 13.08.2019 року на підставі письмової заяви стягувача виконавчий лист повернуто стягувачу, борг станом на 09.08.2019 відсутній (а.с.15-зворот).

Обставини справи свідчать про те, що відповідач, отримавши від позивача 29.07.2019 року грошові кошти в сумі 223 525,00 грн. в рахунок належних з нього платежів на утримання їх дитини, 13.08.2019 року звернулася до державного виконавця в провадженні якого на виконанні знаходився виконавчий лист про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, з письмовою заявою про повернення виконавчого листа, тобто, отримавши від позивача значну суму аліментів, які є платежами на утримання дитини, відповідач забрала виконавчий лист.

В подальшому, через шість місяців після отримання від державного виконавця виконавчого листа, відповідач, повторно 07.02.2020 року подала до відділу ДВС заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів разом із оригіналом виконавчого листа №212/3836/17, при цьому в заяві зазначила про відсутність заборгованості по аліментам станом на 09.08.2019 року коли виконавчий лист був повернутий ОСОБА_2 за її письмовою заявою.

07.02.2020 року державний виконавець винес постанову про відкриття виконавчого провадження та здійснив розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить з 09.08.2019 року по 01.04.2020 року 11 137,11 грн., як на непрацюючу людину.

16.03.2020 року ОСОБА_5 подала до відділу ДВС заяву про те, що вона не отримує аліменти з 09.08.2019 року і також вказала, що боржник ОСОБА_1 надав допомогу на купівлю квартири для доньки, а не в рахунок аліментів.

Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить з 09.08.2019 року по 01.04.2020 року 11 137,11 грн., як на непрацюючу людину (а.с.14).

Твердження відповідача ОСОБА_5 про те, що позивач ОСОБА_1 надав їй в кінці липня 2019 року грошові кошти не в рахунок аліментів, а на купівлю квартири для доньки, колегія суддів сприймає критично, оскільки з ними погодитись неможливо, через те, що у власноруч написаній заяві від 29.07.2019 року, підпис якої засвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г., зареєстровано в реєстрі №1270, мова йде не про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів сумі 223 525,00 грн. на придбання квартири для їх доньки, а про отримання цих коштів саме в рахунок належних з боржника платежів на утримання їх спільної дитини, тобто аліментів наперед, у зв`язку із чим позивач і забрала у державного виконавця виконавчий лист.

Дійсно, в заяві ОСОБА_5 від 29.07.2019 року не зазначено, що грошові кошти передано в рахунок аліментів на утримання доньки до досягнення нею повноліття, не зазначено, що ОСОБА_2 в подальшому відмовляється від стягнення з ОСОБА_1 аліментів чи зменшення аліментів на утримання доньки, однак зміст заяви підтверджує домовленість сторін про сплату ОСОБА_1 наперед платежів на утримання їх спільної дитини, тобто аліментів.

Отже, враховуючи дату стягнення аліментів з 29 червня 2017 року (дата подачі позову до суду), дату повернення виконавчого листа стягувачу 13.08.2019 з відміткою про відсутність боргу, борг за цей період - 2р. і 1 місяць не міг становити сплачену 29.07.2019 позивачем суму коштів на утримання дитини в розмірі 223 525,00 грн., окрім того, у заяві не йдеться про отримання аліментів на погашення боргу, а говориться про отримання коштів в рахунок належних платежів на утримання дитини, тобто аліментів, сплачених наперед.

Беручи до уваги повторну подачу виконавчого листа державному виконавцю 07.02.2020, сплачену ОСОБА_1 29.07.2019 року суму аліментів на утримання дитини в розмірі 223 525,00 грн., відсутні підстави вважати, що у боржника виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом з 09.08.2019 року по 01.04.2020 року становить 11 137,11 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеними в повному обсязі доводи позивача про наявність підстав для застосування положень ч.2 ст.197 СК України та звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами, оскільки ця заборгованість є штучною і виникла вона через інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні судового рішення місцевий суд неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог, відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору понесені позивачем під час розгляду справи в судах першої і апеляційної інстанції, які становлять 2102,30 грн. (840,80 грн. судовий збір сплачений у першій інстанції та 1261,50 грн. судовий збір сплачений в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Криворізький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , від сплати заборгованості по аліментам, яка станом з 09.08.2019 року по 01.04.2020 року становить 11 137,11 грн., нарахована Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у виконавчому провадженні №61204995 на підставі виконавчого листа №212/3836/17, виданого 31.08.2017 Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в сумі 2102,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: