справа № 761/3669/19
провадження № 22-ц/824/1892/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Київ від 10 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди завданої ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 серпня 2018 року по вулиці Ольжича, будинок 9 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у відповідача ПрАТ «СК «Еталон» за полісом АМ№4800258 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та належного позивачу на праві власності автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків.

Згідно із постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2018р. по справі № 761/35139/18, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано відповідача ОСОБА_1 .

При цьому, згідно із Звітом №0242 від 31.08.2018р. про оцінку вартості відновлювального ремонту «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеного оцінювачем ОСОБА_3 за замовленням ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку завданого власнику цього автомобіля становить 171 343,69 грн з урахуванням втрати товарної вартості. Вартість виготовленого звіту складає 2 800 грн. Загальна вартість завданої матеріальної шкоди складає 174 143,69 грн.

30 серпня 2018р. позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про виплату страхового відшкодування.

Таким чином, до 01 грудня 2018р. відповідач 2 мав прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування, однак станом на момент подачі позову не здійснив страхове відшкодування позивачу, у зв`язку з чим, позивач вважає, що з відповідача 2 підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 100 тисяч грн, пеня в розмірі 7 594,52 грн, а також сума 3% річних у розмірі 517,81 грн, всього 108 112,33 грн.

За вказаних обставин, а також враховуючи ліміт відповідальності за полісом, позивач вважає, що з відповідача 1 підлягає стягненню на його користь різниця у вартості відновлювального ремонту та суми страхового відшкодування в розмірі 74 143,69 грн.

Оскільки в позасудовому порядку відповідачі відмовляються відшкодувати позивачу зазначені, суми він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Київ від 10 вересня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 74 143 /сімдесят чотири тисячі сто сорок три/ грн 69 коп.; судовий збір у розмірі 764 /сімсот шістдесят чотири/ грн 80 коп.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2007 /дві тисячі сім/ грн 98 коп. Вирішено питання судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, що мають значення для справи.

Указує, що судом першої інстанції не притягнуто до розгляду справи в якості третьої особи власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_4 ; місцевий суд не звернув увагу на різницю між пошкодженнями переліченими у матеріалах оформлення ДТП та звітом про оцінку автомобіля №0242 складеного ФОП ОСОБА_5 , а також нарядом-замовленням ТОВ «Атлант-М Лепсе» та не направлено матеріали на проведення товарознавчої експертизи з метою з`ясування реальної вартості відновлюваного ремонту та в подальшому для правильного вирішення справи.

ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Еталон» не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судове засідання 18 лютого 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , представник ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що ПрАТ «СК «Еталон» здійснила страхове відшкодування та сплатила суму пені та 3 % річних за прострочене грошове зобов`язання, а тому ОСОБА_1 має сплатити на користь позивача різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування та фактичним розміром завданої шкоди.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із статтею 1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положенням статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що на час заподіяння шкоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, за діючим договором (полісом) АМ №4800258.

11 серпня 2018 року по вулиці Ольжича, будинок 9 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , та належного позивачу на праві власності, автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , яка призвела до пошкоджень транспортних засобів, завдання матеріальних збитків.

Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за статтею 124 КУпАП підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Київ від 05 листопада 2018 року, про накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту № 0242 про оцінку автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , виконаного суб`єктом оціночної діяльності СПД-фізичною особою ОСОБА_5 на підставі договору, укладеного з ОСОБА_2 , вартість відновлюваного ремонту указаного автомобіля становить 174 143, 69 грн.

30 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування.

09 січня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за результатами розгляду страхової справи було прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування, складено страховий акт №712-13279 про виплату страхового відшкодування в розмірі оціненої у встановленому законом порядку шкоди 100 000,00 грн в межах розміру страхового полісу. Також було здійснено виплату позивачу пені, за час прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3 255,29 грн, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб у розмірі 727,89 грн та військового збору у розмірі 60,66 грн.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за обов`язковим страхуванням страховик у зв`язку з пошкодженням автомобіля відшкодовує лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Саме тому страховик ОСОБА_1 за полісом АМ № 4800258 ПрАТ «СК «Еталон» перерахував позивачу вартість збитку в розмірі 100 000 грн.

В той же час, відповідно до положень частини 2 статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно із частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Отже, статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір заподіяних потерпілій особі збитків визначається в тому числі відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що у свою чергу свідчить про обґрунтованість судового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_2 невідшкодованої суми страхової виплати.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, висловленою у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 356/1733/16-ц та від 06 грудня 2018 року у справі №477/2154/16-ц. При розгляді цих справ Верховний Суд, залишаючи судові рішення без змін вказав, що суди правильно стягнули із винуватця ДТП на користь страховика за договором добровільного страхування (суброгація) різницю між вартістю матеріального збитку, що сплачений страховиком за договором обов`язкового страхування, та вартістю відновлювального ремонту, що відповідає фактичному розміру шкоди.

Окрім того, вказані висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2471цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2097цс16.

Доводи скарги про те, що судом не встановлено реальний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 , безпідставні.

Відповідно до частини 1, 3 та 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем розмір завданої потерпілому шкоди підтверджено доказами, які ОСОБА_1 не спростовані.

Колегія суддів вважає також необґрунтованим посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було притягнуто до участі у розгляді даної справи ОСОБА_4 , з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 не заявлялось клопотання про залучені до участі у справі ОСОБА_4 , а залучення до участі у справі співвідповідача за ініціативи суду нормами ЦПК України не передбачено.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що місцевий суд не направив матеріали на проведення товарознавчої експертизи з метою з`ясування реальної вартості відновлюваного ремонту та в подальшому для правильного вирішення справи з огляду на наступне.

Одним із доказів, за допомогою якого сторона може доводити чи спростовувати обставини, є експертиза. З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової експертизи не звертався. Відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Київ від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.А. Голуб