Дата документу 11.03.2020 Справа № 325/673/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/673/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/817/20 Пантилус О.П.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , поданого представником позивача ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртелеком», Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що 22 лютого 1990 року рішенням ради трудового колективу Приазовського районного вузла зв`язку родині ОСОБА_1 надано квартиру в будинку АДРЕСА_1 .

В тому ж році рішення про надання житла було змінене і квартира була надана як відомча.

26 лютого 1993 року наказом № 48 Приазовського РВЗ було вирішено продати позивачу вказану квартиру.

У зв`язку зі зміною нумерації, номер будинку змінений на № 9.

За висновком оціночної комісії вартість квартири становила 41932,00 крб.

05 квітня 1993 року наказом № 74 вирішено продати позивачу з дружиною 1/2 частку будинку під житло.

29 червня 1993 року акт оцінки частки будинку затверджений рішенням адміністрації та профкому Приазовського РВЗ і вирішено дозволити продаж позивачу частки будинку площею 50 м2 вартістю 41932 крб., про що йому видані вищезазначені документи і довідка про необхідну до сплати суму.

З 1990 року позивач займає вказану 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та іншого житла не має.

В подальшому Приазовською селищною радою позивачу надано у власність земельну ділянку для будівлі господарських споруд.

Вказані обставини встановлені Приазовським районним судом Запорізької області у справі № 2-274/2008 та відображені в тексті судового рішення від 25 грудня 2008 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області.

Зазначені обставини підтверджують факт добросовісного заволодіння позивачем майна, що належить відповідачу та відкритого і безперервного користування ним протягом вісімнадцяти років.

Також, рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 25 лютого 2010 року у справі № 2-2/10, яке апеляційним судом залишено без змін, було встановлено факт добросовісного зайняття (заволодіння) позивачем квартирою АДРЕСА_2 .

Згідно довідки № 99 від 19 березня 2018 року КП «Нерухомість-П» визначена технічна характеристика квартири АДРЕСА_1 : 1 веранда 9,6 м2 , 2 санвузол 4,6 м2 , 3 кімната 6,60 м2, 4 кімната 9,40 м2 , 5 кімната 15,4 м2, 6 коридор 7,90 м2 .

Загальна площа квартири 53,50 м2, житлова 31,40 м2. Інвентаризаційна вартість квартири становить 41 733,00 грн.

За наявною у позивача інформацією ПАТ «Укртелеком» набуло право власності на спірне нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Приазовської селищної ради № 218 від 19.08.2003 року та правовстановлювальним документом на це майно було свідоцтво про право власності на нерухоме майно б/н від 03.02.2004 року.

Але, рішення виконкому та свідоцтво скасовані 16 грудня 2009 року рішенням № 6 Приазовської селищної ради.

Виходячи з наведених обставин позивач протягом більше 29 років користується чужим нерухомим майном.

Вважає, що позивач заволодів майном добросовісно та володіє ним відкрито, безперервно, тому наявні підстави для визнання права власності з підстав, передбачених ст.. 344 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_2 вартістю 41 733,00 грн.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ковальов Д.В. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи та надані докази по справі, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. залишилось поза увагою суду, що позивач на протязі багатьох років заволодів спірним майном добросовісно та володіє ним відкрито та безперервно. Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження свого права власності на спірне житло. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що доказів того, що позивачу не було відомо про власника спірної квартири, яким є ВАТ «Укртелеком» не надано.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням трудового колективу Приазовського РВЗ 22 лютого 1990 року родині позивача ОСОБА_1 , на підставі заяви його дружини ОСОБА_3 , було надано звільнену двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 .

12 березня 1990 року начальником Приазовського РВЗ виданий наказ № 27, згідно якого попередній наказ змінено та надана відомча двокімнатна квартира АДРЕСА_3 родині ОСОБА_1 з 12.03.1990 року.

26 лютого 1993 року наказами №№ 47, 48 Приазовського районного вузла зв`язку створена комісія для оцінки житлового будинку, що знаходиться у відомчому підпорядкуванні по АДРЕСА_4 та дозволено продаж в приватну власність квартири з надвірними спорудами у відомчому будинку по АДРЕСА_4 працівнику Приазовського вузлу зв`язку ОСОБА_1 , на підставі виписки з протоколу засідання від 12.02.1993 року.

Згідно довідки Приазовської селищної ради № 465 від 01.02.2008 року, виданої ОСОБА_1 , який мешкає по АДРЕСА_4 , в зв`язку з перенумерацією будинків по АДРЕСА_2 .

Відповідно із довідкою без номера і дати, яка видана квартиронаймачу ОСОБА_1 , який проживає в будинку, що перебуває на балансі районного вузла зв`язку за адресою: АДРЕСА_4 , балансова вартість загальної площі складає 109 040 крб., квартира яку займає ОСОБА_1 складає 50 кв.м, до сплати 41 932 крб.

05 квітня 1993 року директором Приазовського РВЗ Зиненко В.В. виданий наказ № 74, згідно якого в зв`язку з недостатністю площі в новій будівлі РВЗ для обладнання кабінету по охороні праці та техніки безпеки було вирішено відмінити раніше виданий наказ по продажу відомчої будівлі РВЗ по АДРЕСА_5 .

З урахуванням вищевикладеного запропоновано змінити формулювання наказу наступним чином: «реалізувати працівникам вузла зв`язку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пів будинку, відведеного під житло».

Згідно виписки з протоколу спільного засідання профспілки та адміністрації Приазовського РВЗ від 29.06.1993 року, дозволено продаж частини будинку АДРЕСА_4 з надвірними спорудами вартістю 41 932 крб. загальною площею 50 кв.м. в особисту власність ОСОБА_1 .

З 27.02.1987 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_6 , що підтверджується виписками з домової книги.

Рішенням виконавчого комітету Приазовської селищної ради № 200 від 20 жовтня 1998 року виділено земельну ділянку для будівництва надвірних споруд ОСОБА_1 18 кв. АДРЕСА_4 .

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 873082 від 03.02.2004 року, монтерський будинок, розташований по АДРЕСА_4 належить на праві колективної власності відкритому акціонерному товариству «Укртелеком», підстава: рішення Приазовської селищної ради 19.08.2003 № 218.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 25.12.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області 25.12.2008 року, у справі № 2-274/2008 було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ВАТ «Укртелеком» про визнання договору купівлі-продажу частини будинку АДРЕСА_4 дійсним та визнання права власності на майно. Судом при вирішенні цієї справи встановлено підтвердженим факт добросовісного заволодіння позивачем майном, що належить ВАТ «Укртелеком» та відкритого і безперервного користування ним впродовж 18 років. Але, встановлені обставини не є правовими підставами для укладення договору купівлі-продажу та не є належними правовими підставами для набуття права власності на майно за договором, так як від власника не було пропозиції укласти договір та відсутній письмовий договір з узгодженими сторонами всіма істотними умовами договору.

Рішенням № 6 п`ятдесят п`ятої сесії 5 скликання Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області від 16.12.2009 року було скасовано рішення виконавчого комітету Приазовської селищної ради від 19.08.2003 року № 218 «Про визнання права власності на нерухоме майно за ВАТ «Укртелеком» як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства у зв`язку з тим, що виконавчий комітет селищної ради перевищив компетенцію при прийнятті цього рішення. Також скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме без номеру від 03.02.2004 року, яке видане Приазовською селищною радою на ім`я ВАТ «Укртелеком» на підставі вказаного рішення виконавчого комітету. Обставини щодо реалізації цього рішення сесії невідомі, сторонами не зазначені, докази не надані, так як спірне майно залишилося зареєстрованим за власником ПАТ (ВАТ) «Укртелеком» та перебуває в останнього на балансі.

25.02.2010 року рішенням Приазовського районного суду Запорізької, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2010 року, у справі № 2-2/2010 було відмовлено у задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самоуправно зайняте приміщення за адресою: АДРЕСА_4 .

Суди в своїх рішеннях вкотре підтвердили, що монтерський будинок належить ПАТ, а ОСОБА_1 поселився в спірне приміщення на постійне проживання у зв`язку з трудовими відносинами з ПАТ (тоді ВАТ) «Укртелекомом» не самоуправно, а на підставі спільного рішення адміністрації і профкому підприємства, правомірно з 1990 року проживає і зареєстрований в спірному будинку.

Згідно довідки-характеристики КП «Нерухомість-П» Приазовської районної ради № 99 від 19.03.2018 року, монтерський будинок АДРЕСА_1 належить ВАТ «Укртелеком» згідно свідоцтва про право власності від 03.02.2004 року.

За виготовленим на ім`я замовника ОСОБА_1 технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 , квартира складається із веранди, санвузла, трьох кімнат та коридору, загальною площею 53,5 кв.м., в тому числі житловою 31,4 кв.м.

Згідно витягів із статутів з додатками, Приазовський районний вузол електрозв`язку (РВЕЗ «Приазовськерайтелеком») був філіалом, який входив до складу державного Запорізького обласного підприємства електрозв`язку Українського об`єднання електрозв`язку Міністерства зв`язку України. Українське державне підприємство електрозв`язку (УДПЕЗ) «Укртелеком» створене Державним комітетом зв`язку України шляхом реорганізації Українського об`єднання електрозв`язку «Укртелеком».

Відповідно до наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України № 109 від 31.05.2002, на виконання наказу Держкомзв`язку України від 27.12.1999 № 155 та керуючись ст..12 Закону України «Про господарчі товариства» майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ «Укретелеком» станом на 01.07.1999, передано у власність ВАТ «Укртелеком».

На виконання вищенаведеного наказу № 109, затверджений наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України № 214 від 14.11.2002 перелік нерухомого майна по Запорізькій дирекції, що передається у власність ВАТ «Укртелеком». За даними переліку та згідно акту прийому передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Укртелекому» від 14.11.2002, під номером 191 вказаний спірний будинок монтерський.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. статуту ПАТ «Укртелеком», ПАТ засноване згідно наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України від 27.12.1999 шляхом перетворення, відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993, Українського державного підприємства електрозв`язку «Укртелеком» у ВАТ «Укртелеком», що загальними зборами акціонерів 14.06.2011 перейменовано на ПАТ «Укртелеком», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства і ВАТ.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 102514446 від 03.11.2017 монтерський будинок загальною площею 103,1 кв.м., житловою 54,9 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 належить до приватної власності ПАТ «Укртелеком». Підставою виникнення права власності вказане свідоцтво про право власності, серії САА № 873082, видане 03.02.2004 Приазовською селищною радою.

Отже, судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ПАТ «Укртелеком» є правонаступником Запорізького обласного підприємства електрозв`язку, до складу якого входив Приазовський РВЗ, а жиле приміщення, яке є частиною монтерського будинку, що належить ПАТ «Укртелеком», позивачу було надане у 1990 році згідно ст. 52 ЖК України за спільним рішенням адміністрації підприємства та профкому з наступним повідомленням виконкому місцевої ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Таким чином, встановивши, що позивач отримав нерухоме майно у користування, а не у власність, яким володіє впродовж більше 10 років на праві користування, позивачу було відомо, що спірна квартира перебуває у власності відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що відповідач на надав жодного документа на підтвердження свого права власності на спірну квартиру є неспроможним, оскільки підтверджено наведеними вище обставинами та навіть попередніми рішеннями судів.

Безпідставними є і інші доводи викладені у апеляційній скарзі, оскільки зводяться лише до переоцінці доказів та викладення своєї позиції за даними правовідносинами.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 16 березня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко