"13" березня 2020 р.
Справа № 642/3293/17
Провадження № 2/642/302/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря: Гнатенко ГА.,

розглянув у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2017 року представник Публічного акціонерного товариства Кромерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 16932 грн. 70 коп., а також понесених ПАТ КБ «Приватбанк» витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн. 00 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № HA0FR411941622 від 30.05.2013 року відповідач отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8237,18 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10.05.2017 року має заборгованість 16932 грн. 70 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.08.2017 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16932 грн. 70 коп., та у відшкодування витрат по оплаті судового збору 1600 грн. 00 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2019 року за заявою відповідача заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року було скасовано та справу призначено в загальному провадженні.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № HA0FR411941622 від 30.05.2013 року відповідач отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8237,18 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № HA0FR411941622 від 30.05.2013 року відповідач отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 8237,18 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та складається з:

-заборгованість за кредитом 5035 грн. 00 коп.;

-заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3,41 грн.;

- заборгованість по комісії за користування кредитом 1317,92;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 9293,86 коп.;

- штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.;

- штраф (процентна ставка) 782 грн. 51 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Встановлено, що ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і відсотків за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту та відсотків відповідачем не виконувалися.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В той же час, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід зазначити наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день простроченя виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

В той же час, згідно з пунктами 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є цивільно-правовою відповідальністю, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та постанові від 11.10.2017 року № 347/1910/15-ц.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 910,93 грн. ).

Суд звертає також увагу на значну суму пені, яка булла нарахована банком за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Пеня нарахована в розмірі, що перевищує розмір заборгованість по кредиту. На думку суду, такий розмір пені є явно завищеним, не відповідає передбаченим у пункті 6 ст. 3, частині 3 ст. 509 та частинах 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, про що також наголошується в рішенні КСУ №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року. За таких обставин суд вважає за необхідне скористатися наданим йому правом на зменшення розміру пені відповідно до ст. 551 ЦК України, зменшивши пеню за кредитним договором № HA0FR411941622 від 30.05.2013 року.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 6356 грн.33 коп., а саме: -заборгованість за кредитом 5035 грн. 00 коп.; -заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3,41 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1317,92 коп.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 592 гривень, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 37 %.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Пубічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НА0FR411941622 від 30.05.2013 року в сумі 6356 (шість тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Пубічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 592 гривень.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Пашнєв