Справа № 194/2146/19
Номер провадження № 2/194/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Корягіна В.О.,

з участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

єдиний унікальний номер справи 194/2146/19, номер провадження №2/194/15/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_1 , до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Тернівської міської ради Дніпропетровської області як представницького органу територіальної громади м. Тернівки Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, Тернівської міської ради Дніпропетровської області, як представницький орган територіальної громади м. Тернівка Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВРВ 036930 від 20 вересня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 3193 Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_2 належить 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 . Право власності на 3/4 частки вказаної квартири належало брату позивача ОСОБА_3 , з яких 1/2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 1993 року та 1/4 на підставі свідоцтва про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. ОСОБА_2 , як єдиний спадкоємець майна ОСОБА_3 , 24 жовтня 2019 року звернулась до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата. Нотаріус постановою від 28 жовтня 2019 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини того, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначено, що постановою від 16 лютого 2012 року слідчого СВ Тернівського МВ УМВС України в Дніпропетровській області накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно, а саме: на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по кримінальній справі № 440/915/12 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, цивільний позов залишено без розгляду. За вказаним вироком суду конфіскація майна не застосована, оскільки санкцією ч. 3 ст. 185 КК України конфіскація майна не передбачена. Просить звільнити з-під арешту 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , на яку був накладений арешт постановою про накладення арешту на майно слідчим СВ Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 16 лютого 2012 року ОСОБА_4 по кримінальній справі № 39111466.Вподальшому представник позивача надала уточнену позовну заяву до відповідачів Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Тернівської міської ради Дніпропетровської області як представницького органу територіальної громади м. Тернівки Дніпропетровської області та просила звільнити з-під арешту 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , на яку був накладений арешт постановою про накладення арешту на майно слідчим СВ Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 16 лютого 2012 року ОСОБА_4 по кримінальній справі № 39111466.

Представник відповідача Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позову, оскільки під час винесення вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року питання щодо майна, описаного для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна вирішено не було, та позивач не надала суду доказів порушених чи невизнаних особистих прав, а також доказів набуття права власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала та просила їх задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник відповідача Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, але надав суду відзив на позовну заяву в якому просить розглядати справу без його участі та відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача Тернівської міської ради Дніпропетровської області як представницького органу територіальної громади м. Тернівки Дніпропетровської області не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без його участі.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори 20 вересня 2010 року, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1 АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 є її дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 по 1/2 частці.

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав від 14 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва на право власності на житло, видане 10 жовтня 1994 року Тернівським УЖКГ Об`єднання держпідприємств по видобутку вугілля «Павлоградвугілля», кв. АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по 1/2 частки.

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав від 14 жовтня 2010 року, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Бєлозерським бюро ЗАГС Добропольського району Сталінської області 22 травня 1961 року, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Маломаякською с/р м. Алушта Кримської області 27 вересня 1980 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 одружились 27 вересня 1980 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого міським бюро ЗАГС м. Тернівка Дніпропетровської області 07 лютого 1980 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 22 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину, виданої 28 жовтня 2019 року державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкоємцю за законом ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_3 на 3/4 частки кв. АДРЕСА_1 , оскільки встановлено, що в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про арешт 3/4 частки кв. АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованого 24 жовтня 2019 року, 3/4 частки кв. АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 перебуває під арештом на підставі постанови слідчого Тернівського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 17 лютого 2012 року.

Згідно постанови слідчого Тернівського МВ ГУМВС у Дніпропетровській області Захарчук А.І. від 16 лютого 2012 року накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме на 3/4 частки кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75,76 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Позовну заяву Тернівського професійного гірничого ліцею №41 до ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про стягнення в солідарному порядку відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, залишено без розгляду. Питання про скасування постанови слідчого про арешт майна від 16 лютого 2012 року сторонами кримінального провадження не ставилося та судом не розглядалося.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), чинного на час накладення арешту на квартиру, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Підставою подання позову у справі, що розглядається, є спричинення порушення однієї із складових права власності, визначеної частиною першою статті 317 ЦК України, - права розпорядження своїм майном. Із розглядом кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закінчення розгляду кримінального провадження (кримінальної справи), втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після розгляду справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на викладене, вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження.

Відповідну правову позицію визначено постановою Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц та в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 751/5065/19.

Таким чином, оскільки санкція ч. 3 ст. 185 КК України, за якою був засуджений ОСОБА_3 , не передбачає конфіскацію майна, заявлений по справі цивільний позов вироком суду залишено без розгляду, 3/4 частки кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , перебуває під арештом на підставі постанови слідчого Тернівського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 17 лютого 2012 року, та яка на даний час не скасована, а позивач є спадкоємцем майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , тому позов підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 386, 391, 1268 ЦК України, ст. ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 258, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 в особі її представника ОСОБА_1 , до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Тернівської міської ради Дніпропетровської області як представницького органу територіальної громади м. Тернівки Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту, задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку був накладений арешт постановою про накладення арешту на майно слідчим СВ Тернівського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 16 лютого 2012 року ОСОБА_4 по кримінальній справі №39111466.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони та інші учасники справи: позивач ОСОБА_2 (місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 ); представник позивача ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач 1 - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Дніпропетровській області(адреса: 49101, м. Дніпро вул. Троїцька 20А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 08592141); відповідач 2 Тернівська міська рада Дніпропетровської області як представницький орган територіальної громади м. Тернівки Дніпропетровської області(адреса: 51500, Дніпропетровська область м. Тернівка вул. Пушкіна, 5А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108866).

Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін