Провадження №2/359/313/2020
Справа №359/2930/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Івановій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку на даний час зареєстрований як за місцем проживання племінник позивача ОСОБА_2 . Проте, фактично в будинку проживає лише позивач. Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в будинку, але починаючи з червня 2016 року за вказаною адресою не проживає. ОСОБА_2 добровільно змінив своє місце проживання та на даний час проживає у АДРЕСА_2 . Зважаючи на те, що наявність реєстрації ОСОБА_2 як за місцем проживання у вказаному житловому будинку змушує позивача сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги. В той час як ОСОБА_2 в будинку не проживає та не сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Тому ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком по АДРЕСА_1 , а також зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини, які перешкодили йому з`явитися у судове засідання, суд не повідомив. При цьому, відповідач з`явився лише у підготовче судове засідання та в подальшому у судові засідання не з`являвся та про своє ставлення до позову не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача та допитавши свідків, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21266994 від 15 грудня 2008 року (а.с.11), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 грудня 2008 року(а.с.10), а також копією свідоцтва про шлюб (а.с.9), згідно якого позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

На підставі рішення Бориспільської міської ради №42-2-VІІ від 17 грудня 2015 року «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площі та водного об`єкту АДРЕСА_3 .

В даному житловому будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , який є племінником позивача. Вказана обставина підтверджуються довідкою реєстраційної служби Бориспільської міської ради Київської області від 10 квітня 2019 року (а.с.17), а також не заперечується сторонами по справі, а тому згідно вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 лютого 2019 року, засвідченого депутатом Бориспільської міської ради Київської області Адамовським Ю.О., вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 10 червня 2016 року і по теперішній час (а.с.12).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , проживає в будинку навпроти. ОСОБА_2 є племінником позивача. В останнє свідок бачила ОСОБА_2 близько двох років назад. Будь-яких речей ОСОБА_2 в будинку не залишилось.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він також є сусідом позивача. Свідку відомо, що ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_4 , до того часу, поки не почав навчатися у вищому навчальному закладі в м. Києві. Починаючи з 2016 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає. Свідку відомо, що ОСОБА_2 має власну квартиру в м. Борисполі, де на даний час і проживає.

Встановлено, що ОСОБА_2 не пов`язаний спільним побутом з позивачем, має інше жило, а саме квартиру АДРЕСА_5 , в якому проживає на даний час. Незважаючи на це, ОСОБА_2 відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірному житловому будинку.

Згідно з положенням ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

За змістом глави 32 ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Викладене у повній мірі узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 листопада 2016 року у справі №709цс16 та від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16.

З огляду на це, суд вважає за допустиме визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зокрема, згідно постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11 зроблено висновок, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням».

Суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту цивільного права, як припинення судом реєстрації місця проживання відповідача. Для цього позивачу необхідно звернутись з відповідною заявою до Бориспільського міськрайонного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Крім того, підстава для припинення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку виникне лише після набрання даним рішенням суду законної сили.

Зважаючи на це, у задоволенні позовної вимоги про зняття з місця реєстрації ОСОБА_2 за вказано адресою, належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України, абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч.1 ст.156 ЖК України, ч.2 ст.406 ЦК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 березня 2020 року.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський