КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/944/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т. М.

Апеляційне провадження: 22-ц/824/580/2020 Головуючий: Гаращенко Д. Р.

05 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Пікуль А. А.

при секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої Альони Ігорівни на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2019 у справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої Альони Ігорівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2019 року старший державний виконавець Лазерева А.І. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України боржника ОСОБА_1 на строк до виконання зобов`язань.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження ВП № 56504668 з примусового виконання виконавчого листа 752/944/16, виданого 14.02.2018 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 557 686,00 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено для виконання до банківських установ. 17.07.2019 державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик, згідно якого боржника зобов`язано з`явитися до відділу 26.07.2019 о 10.00 год. та надати пояснення з приводу невиконання рішення суду. Боржник на виклик державного виконавця від 17.07.2019 до відділу не з`явився та пояснення не надав. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено обтяження до відповідних реєстрів. Згідно відповіді Державної міграційної служби України встановлено, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордом.

Боржником жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду, не вчиняється, рішення суду добровільного не виконується.

Старший державний виконавець Лазерева А.І. просила встановити ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України У листопаді 2019 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва подання старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої А. І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазарева А. І. 22.11.2019 подала апеляційну скаргу.

Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав йому виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 05.06.2018 винесено постанову про арешт майна боржника, яким накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Згідно відповіді з МВС встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстрована житлова будівля за адресою АДРЕСА_1 та 297 /10000 частини комплексу за АДРЕСА_3 .

Державним виконавцем направлено до Полонського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області доручення про здійснення опису вищевказаного майна боржника.

Згідно відповіді з Державної міграційної служби України встановлено, що боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 06.04.2018 органом 8024.

Встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором кредиту та факту ухилення останнього від виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання) дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями ч.2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в України громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

Станом на момент подачі вказаного подання відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо виконання судового рішення.

06 січня 2020 року ОСОБА_1 надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. При цьому зазначив, 02.08.2019 його було звільнено з роботи, тобто він не має доходів, а тому умисно не ухилявся від виконання рішення суду.

Старший державний виконавець Лазарева А.І. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, в апеляційній скарзі справу просила розглянути без участі представника ДВС (а.с. 241).

В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_2 . Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року змінено рішення Голосіївського районного суду м. Києва. Постановлено викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 557 686 грн. в рахунок погашення боргу.

14 лютого 2018 року на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 752/944/16.

На виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження ВП № 56504668 з примусового виконання виконавчого листа 752/944/16, виданого 14.02.2018 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 557 686,00 грн.

Постановою від 05 червня 2018 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управлення юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 56504668.

Постановою від 05 червня 2018 року державного виконавця накладено арешт на майно боржника.

Згідно відповіді з МВС України встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

17.07.2019 державним виконавцем на адресу боржника направлено виклик, згідно якого боржника зобов`язано з`явитися до відділу 26.07.2019 о 10 год. 00 хв. та надати пояснення з приводу невиконання рішення суду.

Постановою від 17 липня 2019 року державного виконавця накладено арешт на кошти боржника.

Згідно відповіді від 06 вересня 2019 року Державної міграційної служби України встановлено, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 06.04.2018 органом видачі 8024.

Залишаючи подання без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_1 , які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також додані до подання матеріали виконавчого провадження, не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого врядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управлення юстиції у м. Києві від 05 червня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56504668з примусового виконання виконавчого листа 752/944/16, виданого 14.02.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 557 686,00 грн. (т. 1 а.с 202-203).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управлення юстиції у м. Києві від 05 червня 2018 року про арешт майна боржника накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 (т.1 а.с. 209-210).

Згідно відповіді з МВС України встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано майно, а саме житлова будівля за адресою АДРЕСА_1 та 297/10000 частини комплексу за адресою АДРЕСА_3 .

Державним виконавцем направлено до Полонського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області доручення про здійснення опису вищевказаного майна боржника.

Згідно відповіді з Державної міграційної служби України встановлено, що боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3, виданим 06.04.2018 органом 8024 (т.1 а.с. 220).

Також, державним виконавцем було здійснено відповідний запит до Пенсійного фонду України щодо отримання боржником пенсії, згідно відповіді на який, таку інформацію також знайдено не було (т.1 а.с. 207).

12.02.2019 державним виконавцем були здійснені запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника ОСОБА_1 , згідно відповіді на який юридичну особу ліквідовано або фізичну особу - підприємця припинено (т.1 а.с. 206)

17.07.2019 на адресу боржника направлено листа з вимогою з`явитися на прийом до державного виконавця для дачі письмових пояснень (т. 1 а.с. 204-205).

В назначений день та час боржник до державного виконавця відділу не з`являвся.

17.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено до банківських установ для виконання. Згідно ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем зобов`язано установи банків накласти арешт на розрахункові рахунки та надати інформацію про залишки коштів на рахунках боржника (т.1 а.с. 212-213).

До відділу надійшли відповіді з банківських установ, а саме з АТ «ОТП БАНК», ПАТ «Сбербанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в яких повідомлено, що постанови про арешт коштів прийняті до виконання, але рахунки в даних фінансових установах боржником не відкривалися (т.2 а.с. 216, 217, 218).

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень органів доходів і зборів щодо інформування органів доходів і зборів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких органами доходів і зборів було виявлено порушення митних правил.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо виконання судового рішення. Разом з тим, відсутні докази наявності об`єктивних причин, наприклад тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, що унеможливлюють виконання боржником рішень суду, хоч в будь-якій їх частині.

Зазначене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішень суду, проте державним виконавцем здійснені всі заходи щодо розшуку майна боржника, отримання відомостей про місце проживання боржника, його роботи .

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених законом, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Боржник ОСОБА_1 не надав доказів на спростування доводів державного виконавця щодо ухилення від виконання рішення, не надав і доказів того, що невиконання рішення зумовлено об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосовано лише у разі умисного ухилення від виконання рішення суду. Відповідно до ст. 441 ч.1 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Оскільки державний виконавець вчиняв дії щодо виконання рішення суду, однак, ОСОБА_1 рішення не виконується, то з метою забезпечення такого виконання може бути застосовано обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до зазначеного та керуючись положенням пункту 6 частини 1 статті 374, 379 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали та про задоволення подання державного виконавця, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про тривале перебування в провадженні державного виконавця виконавчого провадження, за яким у боржника мають місце невиконані зобов`язання. Заходи примусового виконання рішення суду до стягнення коштів з боржника на користь стягувача не привели.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазаревої Альони Ігорівни задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2019 скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІДН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_4 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 752/944/16 виданого 14.02.2018 Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 557 686 (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль