Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2672/20 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 01 жовтня 2020 року суддею Семенцовою Л.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 05 жовтня 2020 року,

у справі № 295/2672/20 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірною бездіяльність (дії) Міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» (далі МГО «ГК «Світанок Плюс») в частині ненадання йому повної та достовірної інформації на його заяву від 10.02.2020, зобов`язати МГО «ГК «Світанок Плюс» надати йому повну та достовірну інформацію на його заяву від 10.02.2020.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3500 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове про закриття провадження у справі.

На його думку, йому не потрібно було доводити факт отримання відповідачем запиту від 10.02.2020, оскільки з часу відкриття провадження у справі відповідач був ознайомлений зі змістом його звернення, проте відповідь на це звернення не надав. Також матеріали справи свідчать, що відповідач відмовився отримувати запит від 10.02.2020, відправлений рекомендованим листом. Окрім того, вказав, що спір виник з корпоративних відносин, а тому провадження у справі підлягало закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Законом України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (частина перша статті 1 Закону).

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач належав до членів ГО «ГК «Світанок Плюс» та рішенням правління організації від 18.01.2020 його було виключено із членів, про що вказано в повідомленні відповідача від 18.05.2020.

У запиті, адресованому відповідачу, про надання інформації від 10.02.2020, позивач просив надіслати йому інформацію та засвідчені печаткою і підписом голови копію протоколу від 18.01.2020 та копію списку членів правління й дату їх обрання, а також довідку про банківські реквізити рахунку відповідача для сплати внесків членів організації (а.с. 4 зв). Направлення даного звернення рекомендованим листом відповідачу підтверджується копією поштової квитанції АТ «Укрпошта» від 13.02.2020 про направлення поштового відправлення №598 (а.с. 4 зв).

Із трекінгу сайту АТ «Укрпошта» вбачається, що поштове відправлення №598 отримано відповідачем 16.03.2020 (а.с. 47).

Позивач звернувся до суду з даним позовом 02.03.2020, тобто до спливу строків для надання відповіді на звернення громадян, визначених ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

Крім того, як встановлено судом, у подальшому листом від 18.05.2020 відповідач направив позивачу відповідь на його звернення щодо його вимог, підтвердженням чому є лист від 18.05.2020 та квитанція АТ «Укрпошта» від 18.05.2020 (а.с. 48-49). Надісланий лист позивач отримав 20.05.2020 згідно трекінгу із сайту АТ «Укрпошта» (а.с. 50).

При цьому позивач пояснив, що відповідь на запит ОСОБА_1 була підготовлена та надіслана йому засобами поштового зв`язку 18.05.2020 у зв`язку із запровадженням з 17.03.2020 на території України надзвичайного стану відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» та у зв`язку із перебуванням представника відповідача за межами міста Житомира.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не були порушені положення Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян» щодо надання повної та достовірної інформації на звернення позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання у апеляційній скарзі на лист АТ «Укрпошта», з якого вбачається, що відповідач відмовився від отримання рекомендованого листа за №598, у зв`язку з чим 14.03.2020 він був повернутий відправнику (а.с.74), є безпідставними та на правильність висновків суду не впливають. Окрім того, такий доказ не було надано суду першої інстанції та він не був предметом його дослідження, а позивачем не зазначено обставин неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи ОСОБА_1 щодо ненадання відповіді на його звернення від 10.02.2020, спростовуються змістом листа відповідача від 18.05.2020, який отриманий позивачем 20.05.2020 (а.с. 48-50).

Додані до апеляційної скарги постанови Житомирського апеляційного суду у справах № 295/2674/20 та №295/2676/20, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи.

У даному випадку відносини позивача з відповідачем не пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, і по своїй суті не є корпоративними. ОСОБА_1 не ставить питання про визнання рішень кооперативу недійсними, а просить лише надати інформацію про прийняте рішення, а тому справа правильно розглянута судом в порядку цивільного судочинства, підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Водночас, правильно вирішивши спір по суті, суд першої інстанції припустився помилки при вирішенні питання про стягнення на користь відповідача судових витрат.

Як передбачено ч.7 ст.141 ЦПК України, у разі залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії і на підставі п.п.9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення судових витрат належить скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2020 року в частині стягнення судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Компенсувати Громадській організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 16 грудня 2020 року.