ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК до приватного підприємства АГРО-ФТ, товариства з обмеженою відповідальністю АГРО ВАТ, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК (далі ПАТ АБ РАДА БАНК) звернулось до суду з позовом до приватного підприємства АГРО-ФТ (далі ПП АГРО-ФТ), товариства з обмеженою відповідальністю АГРО ВАТ (далі ТОВ АГРО ВАТ), ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що між ними та ПП «АГРО-ФТ» 26 березня 2013 року було укладено кредитний договір №33.13/11Г/0.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання ПП «АГРО-ФТ» за кредитним договором №33.13/11Г/0, було укладеного ряд договорів поруки.

Так, 05 серпня 2014 року між банком та ТОВ «АГРО ВАТ» було укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П4, 26 березня 2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П1, між банком та ОСОБА_1 було укладеного договір поруки №33.13/11Г/0-П2, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №33.13/11Г/0ПЗ.

Зазначали, що умовами надання кредиту також передбачено укладання іпотечного договору з ПАТ «ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА» №33.13/11Г/І-1/0 від 26 березня 2013 року, договору застави №33.13/11Г/РМ-2/0 від 26 березня 2013 року з ПАТ «ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА», договору застави №33.13/11Г/РМ-1/0 від 26 березня 2013 року, №33.13/11Г/РМ-3/0 від 07 червня 2013 року, №33.13/11Г/РМ-6/0 від 17 лютого 2014 року та №33.13/11Г/0-РМ-7/02-1 від 17 лютого 2014 року з ПП «АГРО-ФТ», договір застави №33.13/11Г/РМ-5/0 від 17 лютого 2014 року з ОСОБА_3 , про що зазначено у пунктах 2.1.1-2.1.7 кредитного договору №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року, в редакції додаткового договору №2 від 17 лютого 2014 року.

Посилаючись на те, що станом на 10 грудня 2014 року за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року рахується заборгованість у загальному розмірі 1 423 493,08 грн., яка складається з: простроченої, станом на 01 жовтня 2014 року, заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000 грн.; простроченої заборгованості по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372 561,73 грн. та заборгованості за пенею, нарахованої на тіло кредиту за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року, у розмірі 50 931 грн. 35 коп., просили суд ухвалити рішення, яким стягнути вказану заборгованість з боржника та поручителів у солідарному порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ АБ РАДА БАНК задоволені повністю.

Колегія суддів наголошує на тому, що при подачі позову банком була допущено помилка, оскільки фактично 26 березня 2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П2 (т.1 а.с.25-26), а між банком та ОСОБА_1 було укладеного договір поруки №33.13/11Г/0-П1 (т.1 а.с.23-24).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не укладала та не підписувала договору поруки №33.13/11Г/0-П2 від 26 березня 2013 року.

Колегія суддів вважає вірним номером договору поруки, укладеним між банком та ОСОБА_1 , саме №33.13/11Г/0-П1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не укладала та не підписувала договору поруки №33.13/11Г/0-П3 від 26 березня 2013 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ АБ РАДА БАНК до ПП АГРО-ФТ, ТОВ АГРО ВАТ скасовано та закрите провадження у справі в цій частині. В решті рішення залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

10 березня 2020 року о 08 години 40 хвилин від адвоката відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява ОСОБА_1 про її бажання взяти особисту участь у судовому засіданні та про відкладення в зв`язку з цим розгляд справи, призначеної на 10 березня 2020 року через її хворобу.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 №11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що провадження по даній справі відкрито 22 вересня 2017 року.

Протягом цього часу були численні судові засідання та вирішувались клопотання. Адвокати знайомились з матеріалами справи, надавали письмові заяви та пояснення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою дотримання строків розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи залишити без задоволення, а справу розглянути без участі належним чином сповіщених відповідачів.

Позивачем подавалися численні відзиви на апеляційні скарги, в яких наголошувалося, що рішення суду першої інстанції законне, обґрунтоване та підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги слід залишити без задоволення. Наголошували на тому, що договори поруки були підписані поручителями власноручно.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, з врахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у частині, що переглядається, не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26 березня 2013 року між ПАТ АБ РАДАБАНК та ПП АГРО-ФГ було укладено кредитний договір №33.13/11Г/0.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання ПП «АГРО-ФТ» за кредитним договором №33.13/11Г/0, 05 серпня 2014 року між банком та ТОВ «АГРО ВАТ» було укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П4.

26 березня 2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №33.13/11Г/0-П1.

26 березня 2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладеного договір поруки №33.13/11Г/0-П2.

26 березня 2013 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №33.13/11Г/0ПЗ.

Умовами надання кредиту також передбачено укладання іпотечного договору з ПАТ «ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА» №33.13/11Г/І-1/0 від 26 березня 2013 року, договору застави №33.13/11Г/РМ-2/0 від 26 березня 2013 року з ПАТ «ВИШЕВИЧІ АГРОТЕХНІКА», договору застави №33.13/11Г/РМ-1/0 від 26 березня 2013 року, №33.13/11Г/РМ-3/0 від 07 червня 2013 року, №33.13/11Г/РМ-6/0 від 17 лютого 2014 року та №33.13/11Г/0-РМ-7/02-1 від 17 лютого 2014 року з ПП «АГРО-ФТ», договір застави №33.13/11Г/РМ-5/0 від 17 лютого 2014 року з ОСОБА_3 , про що зазначено у пунктах 2.1.1-2.1.7 кредитного договору №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року, в редакції додаткового договору №2 від 17 лютого 2014 року.

Факт отримання кредитних коштів ПП «АГРО-ФТ» підтверджується меморіальними ордерами від 18 лютого 2014 року на 5 000 000 грн. та від 26 березня 2014 року на 4 000 000 грн.

Станом на 10 грудня 2014 року за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року рахується заборгованість у загальному розмірі 1 423 493,08 грн., яка складається з: простроченої, станом на 01 жовтня 2014 року, заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000 грн.; простроченої заборгованості по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372 561,73 грн. та заборгованості за пенею, нарахованої на тіло кредиту за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року, у розмірі 50 931 грн.35 коп.

Задовольняючи позовні вимоги банку суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ПП АГРО-ФТ, ТОВ АГРО ВАТ та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали у повному обсязі, жодного доказу на погашення заборгованості не надавали, а тому вважав за можливе стягнути виниклу заборгованість у солідарному порядку.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 1054 ЦК України передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником допущено порушення виконання взятих на себе зобов`язань та рахується заборгованість за тілом кредиту, за процентами за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року та пені за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для виникнення поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Згідно зі статтею 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

За умовами договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, а тому позовні вимоги про стягнення виниклої заборгованості солідарно з боржника та усіх поручителів не можуть бути задоволені.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч.1 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу саме тим, що договір поруки з банком вона не підписувала.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просила поставити питання: Чи виконано підпис у договорі поруки, укладеного між ПАТ АБ Радабанк та ОСОБА_1 №33.13/11Г/0-П2, ОСОБА_1 , від імені якого він зазначений, або іншою особою?

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про призначення судово-почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в оригіналі договору поруки №33.13/11Г/0-П2, укладеному 26 березня 2013 року між ПАТ «АБ «РАДАБАНК» та ОСОБА_1 , від імені якого він зазначений або іншою особою.

Справу направлено до експертної установи.

Колегія суддів наголошує на тому, що ОСОБА_1 було невірно зазначено номер договору поруки через допущення банком помилки у позові та наголошує на тому, що між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки саме №33.13/11Г/0-П1.

17 травня 2018 року на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту Ніколайчук Т.В. про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а також лист про забезпечення виконання попередньої оплати експертизи, покладеної на ОСОБА_1 .

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року поновлено апеляційне провадження у справі та розгляд справи призначено на 06 червня 2018 року.

06 червня 2018 року та в подальшому у судові засідання, призначені 08 червня 2018 року, 18 липня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 не з`явилась для надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи. 18 липня 2018 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 під час розгляду справи по суті відмовився від проведення вищевказаної експертизи.

10 серпня 2018 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта №2141-18.

В подальшому клопотань зі сторони відповідача ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило. Та зважаючи на те, що ОСОБА_1 є поручителем саме за одним договором поруки, колегія суддів вважає встановленим той факт, що вона відмовилась від проведення експертизи стосовно укладеного саме нею договору поруки.

В той же час, 06 липня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просила поставити питання: Чи виконано підпис у договорі поруки, укладеного між ПАТ АБ Радабанк та ОСОБА_2 №33.13/11Г/0-П3 від 26 березня 2013 року, ОСОБА_2 , від імені якого він зазначений, або іншою особою?

Дане питання не було вирішено судом апеляційної інстанції.

Після повернення справи з Верховного Суду відповідач ОСОБА_2 03 червня 2019 року подала клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просила поставити питання: Чи виконано підпис у договорі поруки, укладеного між ПАТ АБ Радабанк та ОСОБА_2 №33.13/11Г/0-П3 від 23 березня 2013 року, ОСОБА_2 , від іменя яекої він зазначений, або іншою особою? (т.3 а.с.153-155).

З метою вирішення даного клопотання у відповідача ОСОБА_2 були відібрані експериментальні зразки підпису та почерку. Надано нею ряд документів, які містять зразки підпису та почерку (т.3 а.с.169,173-187,188,190).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року витребувано у ПАТ АБ РАДА БАНК: оригінал іпотечного договору №33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №1 від 18 вересня 2013 року до іпотечного договору №33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №2 від 31 жовтня 2013 року до іпотечного договору №33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №3 від 06 грудня 2013 року до іпотечного договору 33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №4 від 17 лютого 2014 року до іпотечного договору 33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №5 від 24 квітня 2014 року до іпотечного договору №33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал картки із зразками підписів ПАТ Вишневичи Агротехніка від 05 листопада 2013 року (р/р 0552); оригінал картки із зразками підписів ПАТ Вишневичи Агротехніка від 05 червня 2014 року; копію паспорту, НОМЕР_1 , завірені ОСОБА_2 без дати; оригінал анкети на надання поруки ОСОБА_2 від 26 березня 2013 року; оригінал попередження поручителя ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №1 від 26 грудня 2013 року до кредитного договору 33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №2 від 17 лютого 2014 року до кредитного договору №33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року; оригінал додаткового договору №3 від 24 квітня 2014 року до кредитного договору 33.13/11Г/І/-1/0 від 26 березня 2013 року (т.3 а.с.236-238).

09 жовтня 2019 року банком повідомлено про неможливість виконання ухвали суду та надання запитуваних документів (т.3 а.с.246-251).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року клопотання ОСОБА_2 про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи задоволено частково. Призначено про даній справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експертному закладу Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Перед експертами поставлено питання: Чи виконано підпис у договорі поруки №33.3/11Г/0-П3 від 26 березня 2013 року, який укладений між ПАТ АБ РАДА БАНК та ОСОБА_2 , саме ОСОБА_2 чи іншою особою? Попереджено експертів про кримінальну відповідальність згідно до вимог ст.ст.384,385 КК України. Направлено до експертної установи цивільну справу, яка містить експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , документ, який містить умовно вільний зразок підпису та почерку ОСОБА_2 . Зобов`язано ПАТ АБ РАДА БАНК надати до експертної установи оригінал договору поруки №33.3/11Г/0-П3 від 26 березня 2013 року, який укладений між публічним акціонерним товариством АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК та ОСОБА_2 . Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_2 (т.4 а.с.7-10).

04 лютого 2020 року на адресу суду повернуто цивільну справу та надано висновок експерта №5427-19 від 28 січня 2020 року.

З даного висновку вбачається, що банком було надано оригінал досліджуваного договору. На поставлене запитання надано відповідь: підпис від імені ОСОБА_2 в договорі поруки №33.13/11Г/0-П3 від 26 березня 2013 року у розділі реквізити сторін в графі Поручитель виконаний саме ОСОБА_2 (т.4 а.с.80-84).

Таким чином доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та кузнєцової А ОСОБА_5 стосовно непідписання ними договорів поруки до уваги не приймаються, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апеляційних скарг на скасування рішення суду та відмову у позові в частині як боржника так і інших поручителів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останні не наділяли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на представництво їхніх інтересів.

Розрахунок заборгованості поручителями не оспорюється.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК до приватного підприємства АГРО-ФТ, товариства з обмеженою відповідальністю АГРО ВАТ, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з приватного підприємства АГРО-ФТ (ідентифікаційний код юридичної особи 32887857), товариства з обмеженою відповідальністю АГРО ВАТ (ідентифікаційний код юридичної особи 38934870) на користь публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК (ідентифікаційний код юридичної особи 21322127) заборгованість за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року у загальному розмірі 1 423 493,08 грн. (один мільйон чотириста двадцять три тисячі чотириста дев`яносто три гривні вісім копійок), яка складається з: простроченої, станом на 01 жовтня 2014 року, заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000 грн. (один мільйон гривень); простроченої заборгованості по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372 561,73 грн. (триста сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят одна гривня сімдесят три копійки) та заборгованості за пенею нарахованої на тіло кредиту за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року у розмірі 50 931 грн.35 коп. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня тридцять п`ять копійок).

Стягнути солідарно з приватного підприємства АГРО-ФТ (ідентифікаційний код юридичної особи 32887857), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК (ідентифікаційний код юридичної особи 21322127) заборгованість за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року у загальному розмірі 1 423 493,08 грн. (один мільйон чотириста двадцять три тисячі чотириста дев`яносто три гривні вісім копійок), яка складається з: простроченої, станом на 01 жовтня 2014 року, заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000 грн. (один мільйон гривень); простроченої заборгованості по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372 561,73 грн. (триста сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят одна гривня сімдесят три копійки) та заборгованості за пенею нарахованої на тіло кредиту за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року у розмірі 50 931 грн.35 коп. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня тридцять п`ять копійок).

Стягнути солідарно з приватного підприємства АГРО-ФТ (ідентифікаційний код юридичної особи 32887857), ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК (ідентифікаційний код юридичної особи 21322127) заборгованість за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року у загальному розмірі 1 423 493,08 грн. (один мільйон чотириста двадцять три тисячі чотириста дев`яносто три гривні вісім копійок), яка складається з: простроченої, станом на 01 жовтня 2014 року, заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000 грн. (один мільйон гривень); простроченої заборгованості по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372 561,73 грн. (триста сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят одна гривня сімдесят три копійки) та заборгованості за пенею нарахованої на тіло кредиту за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року у розмірі 50 931 грн.35 коп. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня тридцять п`ять копійок).

Стягнути солідарно з приватного підприємства АГРО-ФТ (ідентифікаційний код юридичної особи 32887857), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК (ідентифікаційний код юридичної особи 21322127) заборгованість за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26 березня 2013 року у загальному розмірі 1 423 493,08 грн. (один мільйон чотириста двадцять три тисячі чотириста дев`яносто три гривні вісім копійок), яка складається з: простроченої, станом на 01 жовтня 2014 року, заборгованості за кредитом у розмірі 1 000 000 грн. (один мільйон гривень); простроченої заборгованості по процентах за період з 25 липня 2014 року по 24 листопада 2014 року у розмірі 372 561,73 грн. (триста сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят одна гривня сімдесят три копійки) та заборгованості за пенею нарахованої на тіло кредиту за період з 01 жовтня 2014 року по 10 грудня 2014 року у розмірі 50 931 грн.35 коп. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня тридцять п`ять копійок).

Стягнути з приватного підприємства АГРО-ФТ, товариства з обмеженою відповідальністю АГРО ВАТ, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства АКЦІОНЕРНИЙ БАНК РАДА БАНК судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 730 грн.80 коп. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.