Справа 431/3403/20
Провадження 2/431/787/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Яковенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Веселівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визнання заповіту недійсним,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Веселівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . За час свого життя 8 вересня 2012 року ним було складено заповіт, згідно якого він заповів йому належну йому земельну ділянку площею 5,5849 га, розташовану на території Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 069528 від 27.03.2001 року та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0096380, виданий Старобільською райдержадміністрацією Луганської області 15.01.1997 р. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульним М.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1436. Після смерті ОСОБА_3 він звернувся до приватного нотаріуса Пульного М.М. за оформленням свого права на спадщину та дізнався, що 24.04.2014 року секретарем Караяшницької сільської ради було посвідчено заповіт ОСОБА_3 за реєстром № 8, згідно якого він все належне йому майно заповів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Він вважає, що спадкодавець був введений в оману щодо обсягу та наслідків заповіту.

До самої смерті спадкодавця він неодноразово з ним зустрічався, надавав йому матеріальну допомогу і він весь час підтверджував, що земельна ділянка та сертифікат на земельну частку (пай) належать йому (позивачу), та і сама відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти цього.

Крім того, йому відомо, що в квітні 2014 року спадкодавець знаходився в хворобливому стані і не міг в повному обсязі усвідомлювати наслідки своїх дій. На його переконання, після складення заповіту на ім`я позивача, спадкодавець вважав, що вказане в заповіті майно вже належить йому і наступний заповіт його не стосується. У зв`язку з цим просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 24 квітня 2014 року секретарем Караяшницької сільської ради за реєстр. № 8.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову та розгляду справи у її відсутності.

Третя особа Веселівська сільська рада Старобільського району Луганської області в особі сільського голови в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечує.

У зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За час свого життя, 8 вересня 2012 року, ОСОБА_3 було складено заповіт, згідно якого він ОСОБА_1 заповів належну йому земельну ділянку площею 5,5849 га, розташовану на території Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 069528 від 27.03.2001 року та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0096380 виданий Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області 15.01.1997 р. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульним М.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1436.

Крім того, згідно копії заповіту, складеного 24 квітня 2014 року, який за реєстром № 8 посвідчено секретарем Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області Сикало С.І., Ковальчук М.О. усе належне йому на день смерті майно, та усе на що за законом він має право, заповідав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно копії актового запису про смерть № 09 від 13.12.2018 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ст.ст. 1233-1235 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що спадкодавець під час складання заповіту 24 квітня 2014 року знаходився в хворобливому стані і не міг в повному обсязі усвідомлювати наслідки своїх дій. На його переконання, після складення заповіту на ім`я позивача, спадкодавець вважав, що вказане в заповіті майно вже належить йому і наступний заповіт його не стосується. До самої смерті спадкодавця позивач неодноразово з ним зустрічався, надавав йому матеріальну допомогу і він весь час підтверджував, що земельна ділянка та сертифікат на земельну частку (пай) належать йому (позивачу), що не заперечується і відповідачем ОСОБА_2 .

У відповідності до ст. 202 ЦК України, заповіт є одностороннім правочином.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

З наведеної норми вбачається, що на момент укладання заповіту, спадкодавець має усвідомлювати обсяг майна щодо якого ним робиться розпорядження та наслідки заповідання всього належного йому майна.

У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ст. 1254 ЦК України, кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Таким чином, наявність заповіту, складеного 24 квітня 2014 року, який за реєстром № 8 посвідчено 24 квітня 2014 року секретарем Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області Сикало С.І., за яким ОСОБА_3 усе належне йому на день смерті майно, та усе на що за законом він має право, заповідав ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , перешкоджає здійснення позивачем права на спадкування.

Сторони мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, наявність законних підстав для задоволення позову, а також те, що відповідач цілком визнала позов, про що нею подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Веселівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визнання заповіту недійсним - законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 202, 203, 215, 225, 1233-1235, 1254 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,82,258,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Веселівська сільська рада Старобільського району Луганської області про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Заповіт, складений 24 квітня 2014 року, який за реєстром № 8 посвідчено 24 квітня 2014 року секретарем Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області Сикало С.І., за яким ОСОБА_3 усе належне йому на день смерті майно, та усе на що за законом він має право, заповідав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олійник С.В.