ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 628/487/20

провадження № 22-ц/818/5646/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

відповідач: Куп`янська міська рада Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Куп`янської міської ради Харківської області про заборону вчинення дій, які порушують право власності особи,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2020 року, постановлену суддею Барабановою В.В., в залі суду в м. Куп`янськ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2020 року провадження у справі за вищевказаним позовом закрито. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.02.2020 року щодо заборони Куп`янській міській раді Харківської області (її структурним підрозділами (виконавчим органам), іншим третім особам, які перебувають чи будуть перебувати у правовідносинах з Куп`янською міською радою Харківської області) вчиняти дії, спрямовані на демонтаж належної ОСОБА_1 тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (торгового павільйону), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спір між сторонами має публічно-правовий характер, оскільки Куп`янська міська рада Харківської області виступає у спірних правовідносинах не як суб`єкт владних повноважень, а як суб`єкт права, який створює небезпеку заподіяння позивачу майнової шкоди через порушення права власності останнього. Вказує, що у цьому випадку між сторонами виникли приватно-правові (цивільні) відносини. Зазначає, що суд першої інстанції, помилково визначаючи юрисдикцію адміністративного суду щодо спірних правовідносин, однозначно позбавив позивача ефективного способу захисту у рамках цивільного провадження на підставі ч. 2 ст. 386 ЦПК України.

Представник Куп`янської міської ради Харківської області надав відзив на апеляційну скаргу та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний спір між сторонами має публічно-правовий характер. Крім того, вказує, зазначений спір був предметом розгляду адміністративної справи № 502/2468/20, де суд дійшов висновку про те, що спір виник з публічно-правових відносин та згідно ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з публічно-правових відносин та згідно зі ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів і має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат - Кулабухов Олексій Володимирович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Куп`янської міської ради Харківської області про заборону вчинення дій, які порушують право власності особи. В прохальній частині позову позивачем висунуто вимогу заборонити Куп`янській міській раді Харківської області (її структурним підрозділам) вчиняти дії, спрямовані на демонтаж належної ОСОБА_1 тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (торгового павільйону), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ураховуючи положення ст. ст. 1, 19 ЦПК України та ст. ст. 2, 19 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права-фізичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Таким чином, слід дійти висновку, що позивач звернувся з позовом про захист свого цивільного права.

З огляду на викладене суд першої інстанцій дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо захисту права власності позивача.

З урахуванням викладеного, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а тому, підстави для закриття провадження у справі, на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України - відсутні.

Представник відповідача вказує, що такий спір вже був предметом розгляду адміністративної справи № 502/2468/20, де суд дійшов висновку про те, що спір виник з публічно-правових відносин та згідно ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такі доводи не є обґрунтованими, оскільки у зазначеній справі предметом оскарження крім іншого були дії Харківської міської ради, що і було визначальним у вирішенні питання про юрисдикцію спору.

Відповідно до пункту 6 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно частини 1статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.379,381,382 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

С.С. Кругова