КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 760/5260/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/2960/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М., Шебуєвої В.А.

при секретарі: Перебитюку А.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянув у в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту припинення шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про розірвання шлюбу та визнання права власності на майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва прийнятого 20 вересня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа: ГТУЮ у м. Києві в якому просила: встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з 1 червня 1999 року по 28 вересня 2016 року ; встановити факт, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 припинено з 5 липня 2003 року; визнати недійсним свідоцтво про розірвання шлюбу від 10 грудня 2016 року серія НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 1/2 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частини автомобіля марки SkodaOktavia Tourсірого кольору, д.р.н. НОМЕР_2 , номер шасі кузова НОМЕР_3 .

В обґрунтування позивних вимог вказує на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 та рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 20 березня 2000 року шлюб розірвано. У 2003 році ОСОБА_1 звернулась із заявою до органу реєстрації актів громадського стану відповідно до інструкції №22/2 від 29 грудня 1984 року «Про порядок реєстрації актів громадського стану в Україні», оплатила державне мито, та вважала, що шлюб між нею та ОСОБА_8 розірвано. У 2016 році з метою отримання свідоцтва про розірвання шлюбу позивач звернулась до Деснянського районного у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві проте позивачу на підставі заяви від 5 липня 2003 року та квитанцій про сплату судового збору від 5 липня 2003 року видано свідоцтво про шлюб від 10 грудня 2016 року серія НОМЕР_4 , в якому вказано, що шлюб між нею та ОСОБА_8 розірвано 10 грудня 2016 року про що складено актовий запис №439. Проте на думку ОСОБА_1 шлюб між нею та ОСОБА_8 розірвано 5 липня 2003 року, а тому вважає свідоцтво про шлюб від 10 грудня 2016 року серія НОМЕР_4 є недійсним.

Також, позивач вказує на те, що проживала однією сім`єю із ОСОБА_7 у період з початку червня 1999 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказувала, що дана обставина підтверджується низкою доказів, зокрема показами свідків, копією акту про підтвердження приживання у квартирі АДРЕСА_1 копією протоколу про замовлення послуг та обладнання, копією акту приймання передачі товару, копією видаткової накладної №РНБ-000282/001 від 4 лютого 2005 року, копіями квитанцій про сплату послуг, копією повідомлення Дарницького відділення АКБ «Правекс-Банк» від 30 січня 2005 року, копіями квитанцій про сплату кредитних коштів; копією алфавітної книги запису учнів з 1995-2005 року спеціалізованої школи І-ІІ ступенів№91 з поглибленим вивченням інформатики Шевченківського району, копією алфавітної книги запису учнів з 1 вересня 2005 року спеціалізованої школи І-ІІ ступенів№91 з поглибленим вивченням інформатики Шевченківського району; копією виписки з амбулаторної карти№ 2655 ОСОБА_9 , копією виписки з амбулаторної карти № 7022 ОСОБА_10 , копією заяви про прийняття на роботу ОСОБА_10 від 6 жовтня 2009 року, копія заяви та наказу №5К про прийняття на роботу ОСОБА_10 від 16 червня 2014 року.

Тому, позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю між нею та ОСОБА_7 .

Також, позивач вважає, що в порядку ст.ст.60,74 Сімейного кодексу України підлягає поділу спільне майно подружжя, яке складається з: квартири АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; частини автомобіля марки SkodaOktavia Tourсірого кольору, д.р.н. НОМЕР_2 , номер шасі кузова НОМЕР_3 . При цьому зауважує, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за спільні кошти подружжя, вказує, що вартість цієї квартира збільшилась за рахунок спільних трудових та грошових затрат істотно збільшилась у своїй вартості за рахунок проведеного ремонту у 2010 році. Також, вказувала, що період спільного проживання з ОСОБА_7 ними придбано спірний автомобіль.

Крім того, вказувала, що за рахунок спільних коштів збільшилась вартість земельної ділянки та садового будинку, оскільки ними добудовано ще один поверх будинку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, встановлення факту припинення шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про розірвання шлюбу та визнання права власності на майно- відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішеннямОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що одружена людина маже фактично проживати як чоловік та дружина з іншою особою, та законодавством не заборонено встановлювати даний факт. Вказує, що свідоцтво про розірвання шлюбу від 10 грудня 2016 року серія НОМЕР_1 є недійсним, оскільки дата розірвання шлюбу вказана невірно, із запізненням на 13 років, та тим самим були порушені права позивача.

Від представника відповідачів надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідачів у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 20 березня 2000 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8

10 грудня 2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2016 року в якому вказано, що шлюб розірвано 10 грудня 2016 року.

Статтею 44 КпШС України (чинний на час ухвалення рішення Ватутінського районного суду м. Києва) передбачено, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадського стану.

У статті 158 КпШС України, визначено, що народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміна прізвища, імені, по батькові підлягають реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Про зроблений запис акта громадянського стану видається відповідне свідоцтво. Актові записи, вчинені в органах реєстрації актів громадянського стану, до спростування їх судом є безспірними доказами посвідчуваних ними актів.

Згідно зі статтею 159 КпШС України акти громадянського стану реєструються у відділах реєстрації актів громадянського стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управлінь юстиції, у виконавчих органах сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, у консульських установах та дипломатичних представництвах України.

Реєстрація актів громадянського (цивільного) стану на час виникнення спірних правовідносин проводилась відділами реєстрації актів громадянського (цивільного) стану управлінь юстиції відповідно до Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 29 грудня 1984 року № 22/5 (далі - Інструкція).

У відповідності до п.75 Інструкції, реєстрації розірвання шлюбу провадиться за місцем проживання подружжя або одного з них. Реєстрації розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться за заявою подружжя або одного з них по пред`явленні копії рішення про розірвання шлюбу , що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми державного мита.

На підтвердження проведення оплати відповідних платежів позивачем надано суду копію квитанцій від 5 липня 2003 року в сумі 8грн 50к., а також 90 грн. за послуги відділу РАЦС.

Пунктом 76 Інструкції визначено, що шлюб припиняється з часу реєстрації розлучення в книзі записів актів про розірвання шлюбу, тобто датою припинення шлюбу є не дата постановлення рішення суду про розірвання шлюбу, є дата реєстрації розлучення в органі реєстрації актів громадського стану хоча б одним з подружжя.

Згідно п. 79 Інструкції при одержання заяви про реєстрацію розірвання шлюбу орган реєстрації актів громадського стану з`ясовує, чи не було зареєстровано розлучення в органі реєстрації актів громадського стану за заявою другого з подружжя. Якщо такої реєстрації не було або той з подружжя, що подав заяву про неї не знає, орган реєстрації актів громадського стану після реєстрації заяви в спеціальному журналі не пізніше тижневого строку надсилає до органу реєстрації актів громадського стану України за місцем реєстрації шлюбу запит про те, чи не має в запису акта про шлюб відмітки про вже проведену реєстрації розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 81 Інструкції орган реєстрації актів громадського стану, одержавши повідомлення про відсутність відмітки про розлучення, запрошує заявника для реєстрації розірвання шлюбу і в його присутності реєструє розлучення.

Отже, законодавством чинним на момент звернення позивача до органу РАЦС з заявою про розірвання шлюбу передбачало особисту присутність заявника для проведення відповідної реєстрації розірвання шлюбу.

Пунктами 10 та 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції вірно застосовано норми КпШС України та апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що оскільки законом визначено, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану, підстави для встановлення факту припинення шлюбу в судовому порядку відсутні.

А відтак доводи позивача про те, що органом РАЦС несвоєчасно проведено реєстрацію розірвання шлюбу не заслуговують на увагу, а тому вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про розірвання шлюбу від 10 грудня 2016 року серія НОМЕР_1 є необґрунтованими.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач зокрема просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_7 .

На підтвердження вказаних позовних вимог позивач вказувала, що дана обставина підтверджується низкою доказів, зокрема показами свідків, копією акту про підтвердження приживання у квартирі АДРЕСА_1 копією протоколу про замовлення послуг та обладнання, копією акту приймання передачі товару, копією видаткової накладної №РНБ-000282/001 від 4 лютого 2005 року, копіями квитанцій про сплату послуг, копією повідомлення Дарницького відділення АКБ «Правекс-Банк» від 30 січня 2005 року, копіями квитанцій про сплату кредитних коштів; копією алфавітної книги запису учнів з 1995-2005 року спеціалізованої школи І-ІІ ступенів№91 з поглибленим вивченням інформатики Шевченківського району, копією алфавітної книги запису учнів з 1 вересня 2005 року спеціалізованої школи І-ІІ ступенів№91 з поглибленим вивченням інформатики Шевченківського району; копією виписки з амбулаторної карти№ 2655 ОСОБА_9 , копією виписки з амбулаторної карти № 7022 ОСОБА_10 , копією заяви про прийняття на роботу ОСОБА_10 від 6 жовтня 2009 року, копія заяви та наказу №5К про прийняття на роботу ОСОБА_10 від 16 червня 2014 року.

Так, як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (а.с. 106).

Після смерті якого відкрилась спадщина на майно.

Отже, з урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 роз`яснено, що під час застосування ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Зважаючи на викладені обставини апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на 1/2 частину майна ОСОБА_7 задоволенню також не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Тому, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування, а відтак відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено16 червня 2020 року.

Головуючий:

Судді: