Справа № 325/1645/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Гажевої І.Ю.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Лугового Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 (кривдник), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника,

в с т а н о в и в:

07 грудня заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців, яким: заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, а саме у житловому будинку АДРЕСА_1 та на земельній ділянці з кадастровим номером :09:0530032, площею 0,15 га, яка використовується для обслуговування житлового будинку; зобов`язати усунути перешкоди з його боку у користуванні майном, що є об`єктом приватної власності постраждалої особи ОСОБА_1 , а саме житловим будинок АДРЕСА_1 та земельною ділянкою з кадастровим номером :09:0530032, площею 0,15 га, яка використовується для обслуговування житлового будинку; обмежити його спілкування в особистій формі, за допомогою засобів телефонії, в мережі Інтернет, поштового зв`язку або через інших осіб з постраждалими особами, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заборонити йому наближатись на відстань в 50 метрів до місця проживання постраждалих осіб, а саме до житлового будинку АДРЕСА_1 та до меж земельної ділянки з кадастровим номером :09:0530032, площею 0,15 га, яка використовується для обслуговування житлового будинку; на відстань 50 метрів від місця навчання постраждалих осіб в учбові години з 08:00 годин до 15:00 годин з понеділка по п`ятницю, а саме до місця навчання ОСОБА_3 Державного навчального закладу «Мелітопольське вище професійне училище», який розташований за адресою: м. Мелітополь, вул. Лютнева, 194, до місця навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Приазовської філії І-ІІ ступенів опорного навчального закладу Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», яка розташована за адресою: смт. Приазовське, вул. Покровська, 145.

Заява обґрунтована тим, що з 2001 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час подружнього життя заявниця і діти систематично страждали від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , який почав сильно зловживати алкогольними напоями. Так, майже кожного дня ОСОБА_2 у присутності дітей ображав, принижував і залякував заявницю на ґрунті ревнощів, алкогольного сп`яніння або поганого настрою. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до правоохоронних органів для захисту своїх прав. 10.01.2017 року та 01.10.2018 року ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. В період часу з 28.02.2017 року по 01.02.2018 року, та з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року ОСОБА_2 перебував на обліку Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в категорії «Кривдник». Проте, притягнення до адміністративної відповідальності не дало результатів, а лише призвело до посилення насильства з боку ОСОБА_2 18.11.2019 року рішенням суду шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 просив ОСОБА_1 дозволити йому проживати у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми, запевняв, що припинить вживати алкоголь та припинить насильство, і ОСОБА_1 дозволила йому проживати у будинку. Проживаючи разом, ОСОБА_2 , не приймає жодної участі в утриманні дітей, крім виплати аліментів, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не купляє їжу та побутові речі. Через декілька місяців після розірвання шлюбу ОСОБА_2 знову почав зловживати алкоголем, та постійно вчиняє домашнє насильство, яке проявляється в тому, що він вчиняє сварки, перешкоджає користуватись спільним майном, ображає, погрожує фізичною розправою, діти бояться ОСОБА_2 і намагаються уникати його. Факт алкогольної залежності ОСОБА_2 підтверджується також тим, що 23.09.2020 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_2 систематично розпродає побутові предмети, кухонний інвентар, побутову техніку, частка яких була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 . Протиправні дії ОСОБА_2 можуть призвести до тяжких наслідків, заявниця відчуває реальну загрозу своєму життю і здоров`ю та життя і здоров`ю дітей, і тому просить суд винести обмежувальний припис.

Ухвалою судді від 08.12.2020 року відкрито провадження, призначено засідання з повідомленням учасників справи на 09.12.2020 року.

В судовому засіданні заявниця підтримала заяву з викладених у ній підстав, пояснила, що з 2001 року вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , з яким проживає разом. Так, ОСОБА_2 постійно зловживає алкоголем, систематично вчиняє сварки і застосовує до неї фізичне насильство. Востаннє, випадок фізичного насильства був приблизно рік тому, проте з приводів побиття вона до правоохоронних органів не зверталась, оскільки вважає це неефективним. ОСОБА_2 робить нестерпним спільне проживання, він завдає шкоду спільному майну, погрожує фізичною розправою, останнім часом почав впливати на дітей, настроюючи їх проти заявниці. Також, ОСОБА_2 не платить за комунальні послуги, не приймає участі у витратах сім`ї, а платить лише аліменти на дітей.

ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся телефонограмою, з урахуванням встановлених законом скорочених строків вирішення даної заяви. Також, 10.12.2020 року до суду була подана заява від представника ОСОБА_2 адвоката Діоби Д.Г. про ознайомлення з матеріалами справи, проте жодних заяв про відкладення справи до суду не надходило.

Тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_2 .

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та доводи учасників справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 24.11.2001 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Приазовського РУЮ Запорізької області.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця і ОСОБА_2 разом з дітьми мешкають в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2011 року. Земельна ділянка за вказаною адресою для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :09:053:0032 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2011 року.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 навчаються у опорному навчальному закладі Приазовська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Азимут», що підтверджується довідками від 12.11.2020 року № 554 та № 555.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 18.11.2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 10.01.2017 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім`ї), а саме за те, що він висловлювався стосовно своєї дружини нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою.

Також, постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 01.10.2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім`ї), а саме за те, що він висловлювався стосовно своєї дружини нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою.

У зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, в період часу з 28.02.2017 року по 01.02.2018 року, та з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року ОСОБА_2 перебував на обліку Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області в категорії «Кривдник». 16.11.20 № 3825/62/01-2020.

19.10.2020 року ОСОБА_1 зверталась до поліції із заявою про те, що на її думку, її колишній чоловік ОСОБА_2 пошкодив електричний кабель нагрівача води (талон-повідомлення № 2477).

В судовому засіданні 09.12.2020 року неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1 разом з батьками, братом і молодшою сестрою. Батько працює в котельні, платить аліменти, відносини між ним і батьком він вважає нейтральними, так як ні він, ні батько не проявляють ініціативи до спілкування, спілкуються тільки на побутові теми. Батько зловживає алкоголем, і у них з матір`ю часто виникають конфлікти, він кричить на неї, вона йому так само відповідає. До розірвання шлюбу батько бив матір, але зараз вже такого немає. Під час конфліктів батько погрожує, що вижине матір з дому, також він ламає речі, може вдарити шафу, або побити посуд. Коли батько нетверезий, він його боїться. Зазначив, що підтримує заяву.

В судовому засіданні 09.12.2020 року неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1 разом з батьками, братом і молодшою сестрою. Батько має проблеми з алкоголем, часто зловживає. Раніше батько поводив себе погано відносно матері, бив її і виганяв з дому. Протягом останнього місяця батько хоч і не кинув пити, але поводить себе нормально, конфлікти припинились. Загалом конфлікти між батьком і матір`ю виникають часто, і причиною цьому є ревнощі з боку батька стосовно матері. Під час конфліктів батько бив і ображав матір, розбивав побутові речі, востаннє десь у жовтні-листопаді викликали поліцію. У нього з батьком нейтральні відносини, спілкуються, батько дає йому гроші, якщо він просить. Зазначив, що заяву підтримує.

Пунктом 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що з метою захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей, попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі, обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі ведеться Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, до якого вносяться відомості окремо за кожним випадком насильства.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам, встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 , зловживаючи алкогольними напоями, постійно свариться на неї та дітей, ображає, веде себе непристойно, продає спільні побутові речі.

Проте, на переконання суду заявницею не доведено, а матеріали справи не містять достатніх, достовірних та переконливих підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису.

Так, суд приймає до уваги, що ОСОБА_2 у 2017 і 2018 роках притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Проте, після останнього випадку минуло більше двох років і протягом цього часу ОСОБА_2 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за такі дії не притягався, та на даний час будь-яких розслідувань щодо протиправної поведінки з боку ОСОБА_2 компетентними органами не проводиться.

Тому, суд вважає, що вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» має оцінюватись і перевірятись у світлі розумних часових меж, тобто видача обмежувального припису має бути реакцією держави на випадки вчинення домашнього насильства, небезпека яких не втратила актуальність через сплив часу.

Заявниця стверджує про систематичну протиправну поведінку ОСОБА_2 , проте за період, який минув після останнього випадку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, заявниця надала докази про звернення до органів поліції лише одного разу 19.10.2020 року з приводу пошкодження кабелю нагрівача води.

В будь-якому разі, лише факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції з підстав вчинення щодо неї домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що останній вчинив щодо неї домашнє насильство протягом останнього часу, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

З пояснень дітей в судовому засіданні встановлено, що між сторонами періодично виникають конфлікти, і що ОСОБА_2 зловживає алкоголем, проте на даний час поведінка ОСОБА_2 в сім`ї з боку дітей не викликає претензій, будь-яких конкретних фактів домашнього насильства суду повідомлено не було.

За таких обставин суд позбавлений можливості зробити висновок про те, що викладені заявницею аргументи дійсно мають місце і виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_2 , як позбавлення права проживання у житлі та права на підтримання контактів із сім`єю.

Оскільки ОСОБА_1 не надала беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також ризиків настання насильства у майбутньому, а так само доказів наявності стосовно ОСОБА_2 адміністративних або кримінальних проваджень за такими фактами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

У зв`язку з відмовою у задоволенні заяви, вимоги про стягнення витрат на послуги адвоката задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 89, 350-1 350-6, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 (кривдник), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Є.В. Діденко