Справа № 509/2591/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року смт Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаров А.І., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, подану одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2020 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.06.2020 року провадження у справі відкрито.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано належним чином оформлену заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої позивач зазначила, що вона звернулась до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 у розмірі 28 000 доларів США та неустойки за кожен день прострочення, що еквівалентно на момент подачі позову сумі 756 914 грн 05 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги нею зазначалось, що ОСОБА_3 отримала від неї грошові кошти за Договором про наміри, основний договір купівлі-продажу земельної ділянки у встановлений строк не уклала. Після сплати грошових коштів вона дізналась, що земельна ділянка перебуває в іпотеці, та крім того на неї накладено арешт в рамках цивільної справи за позовом третьої особи.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :02:005:2554, площею 0,0499 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки ОСОБА_5 не повертає їй грошові кошти, сплачені їй ще в лютому 2020 року, у неї є об`єктивні побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в майбутньому.

З огляду на викладене вона просить суд забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:2554, площею 0,0499 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Вважаю заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується серед іншого накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання роз`яснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить вчинити особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування заходів забезпечення позову суд його вирішує на підставі доказів, які долучені до матеріалів справи, та які оцінюються виключно у контексті необхідних для вирішення відповідного питання.

Як вбачається з викладеного, вимоги про обтяження нерухомого майна відповідача позивачем обґрунтуванні можливістю відповідача здійснити відчуження майна на користь третіх осіб, що в свою чергу, може призвести до ускладнення або взагалі унеможливить виконання можливого рішення у справі.

Отже, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слід встановити, серед іншого, чи належить на час вирішення питання про забезпечення позову таке майно відповідачу.

Суд, зважаючи на відомості про належність вказаного об`єкту нерухомого майна відповідачу, виходячи з необхідності збереження балансу між обмеженням прав власника майна та доцільністю тимчасового його обтяження для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позову, доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для повного задоволення вимог про забезпечення позову, викладених у заяві про забезпечення позову. Суд вважає за необхідне додатково наголосити, що вказаний спосіб забезпечення позову, в розрізі вимог, які позивач ставить у поданій заяві про забезпечення позову, є достатнім для захисту оспорюваних прав.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Згідно ж пункту 10 Постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З урахуванням вказаного роз`яснення, що міститься в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, суд вважає, що накладення арешту на зазначене майно не зашкодить істотним чином правам та інтересам відповідача, оскільки вона не обмежується у володінні та користуванні майном, а обмежується виключно в праві розпорядження таким майном.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. В свою чергу, одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 157, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:2554, площею 0,0499 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала суду є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду Одеської області шляхом подачі у 15-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя А.І.Бочаров