Провадження № 2-з/761/1342/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Разом з позовною заявою, представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт і заборону проведення будь - яких дій з відчуження нерухомого майна належного на праві власності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою м.Київ, вул. Разом з позовною заявою, представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт і заборону проведення будь - яких дій з відчуження нерухомого майна належного на праві власності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , а саме на: житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , котрий складається із житлового будинку А-2 загальною площею 246,4 кв.м. господарської будівлі - Б-2 загальною площею 131,9 кв.м. і огорожі - 1; земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :02:001:0023, за АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :02:001:1670, за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,0902 га, кадастровий номер :02:001:1672, за адресою Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда, земельну ділянку площею 0,0714 га, кадастровий номер :02:001:1673, за адресою Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда, земельну ділянку площею 0,2241 га, кадастровий номер :02:001:0211, за адресою АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , а саме на: житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , котрий складається із житлового будинку А-2 загальною площею 246,4 кв.м. господарської будівлі - Б-2 загальною площею 131,9 кв.м. і огорожі - 1; земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :02:001:0023, за АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :02:001:1670, за адресою АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,0902 га, кадастровий номер :02:001:1672, за адресою Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда, земельну ділянку площею 0,0714 га, кадастровий номер :02:001:1673, за адресою Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда, земельну ділянку площею 0,2241 га, кадастровий номер :02:001:0211, за адресою Черкаська область, Канівський район, с. Келеберда.

За результатом розгляду поданої заяви про забезпечення позову судом встановлено наступне.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в разі задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 22.10.2020 року, позивач матиме майнові вимоги на майно, яке належить відповідачу, а тому необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно. Також представник позивача зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду та призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Окрім того, позивач пропонує в якості зустрічного забезпечення внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 1000,00 грн.

За результатом розгляду поданої заяви про забезпечення позову судом встановлено наступне.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договорами позики у розмірі 8711019,61 грн., що складається з основної заборгованості за договором позики від 22.10.2020 року у розмірі 3688432,00 грн. та процентів в розмірі 25819,02 грн. та за договором позики від 22.10.2020 року у розмірі 4962034,35 грн. та процентів в розмірі 34734,24 грн.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні вживатися судом лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, відповідність заявленій вимозі, їхній меті, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який представник позивача просить застосувати та позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять грошової оцінки об`єктів майна на яке висунуто вимогу про накладення арешту, що належить ОСОБА_2 або будь-якого іншого Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який представник позивача просить застосувати та позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять грошової оцінки об`єктів майна на яке висунуто вимогу про накладення арешту, що належить ОСОБА_2 або будь-якого іншого обгрунтування вартості майна в межах заявленого позову. вартості майна в межах заявленого позову.

При цьому, представником позивача не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду.

Так, до позову позивач додав роздруківку про продаж будинку в с. Келеберда за 550000,00 доларів США.

Слід зазначити, що із наданої роздруківки неможливо визначити на якому саме Веб-сайті було розміщено оголошення про продаж та хто є його автором.

Поряд із цим, відчуження будинку вартістю 550000,00 доларів США, що станом на дату подання заяви складає 15565000,00 грн. є явно неспівмірним із сумою позову в розмірі 8711019,61 грн.

Таким чином, з огляду на положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України, згідно з якими заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, не вбачається правових підстав для накладення арешту на вказане представником позивача майно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК