Справа № 174/1054/19
п/с № 2/174/44/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Волинець Т.М.,

позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкоди в здійснення права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкоди в здійснення права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначив, що їй на праві особистої приватної власності належить садиба, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку вона отримала на підставі договору дарування від 16.05.2006 року, в дар вона отримала будинок та господарські будівлі, зокрема цегляний гараж, позначений в технічному паспорті під шифром Б-1. Таким чином, право на земельну ділянку в цілому та на її частини, на яких розташовано господарські споруди, в тому числі гараж, перейшло їй відповідно на підставі цивільно-правової угоди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Вільногірську Дніпропетровської області, її матір - ОСОБА_4 померла.

Відповідачу ОСОБА_3 , який є її рідним братом, належить на праві власності садиба, розташована по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 право на яку відповідач отримав відповідно до рішень Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11.06.2004 р. та від 22.07.2004 р., які набрали законної сили. Відповідно до рішення сесії Вільногірської міської ради за № 535-27/ V від 23.10.2007 року, відповідач приватизував земельну ділянку по АДРЕСА_2 . При цьому, на території земельної ділянки відповідача, частково опинилась належна їй по договору дарування, зазначеному вище, господарська будівля - гараж Б-1, більша її частина, а саме, на території її садиби знаходились 6,6 кв. метри будівлі гаражу (1,65 X 4,0 кв.м), а на території садиби відповідача знаходились 10,6 кв. метри будівлі гаражу (2,65 X 4,0 кв. м.) При цьому, при визначенні меж земельної ділянки відповідача, було порушено порядок визначення та встановлення меж в натурі, оскільки з нєю це питання не вирішувалось та передбаченого законодавством про землеустрій акту про встановлення меж в натурі, вона не підписувала.

При цьому, на час приватизації земельної ділянки, відповідачу було достеменно відомо про цю будівлю гаражу та її розташування, оскільки гараж було збудовано їхніми батьками ще в 1969 році, що підтверджується фактичними даними технічного паспорту, який виготовлявся БТІ на садибу з моменту її будівлі та будівлі споруд на її території.

Жоден із правовстановлюючих документів, перелічених вище, в тому числі і рішення суду, перелічені вище, як на садибу відповідача, так і на її садибу, ніким не скасовувались, не змінювались, та протягом строку позовної давності ніким із сторін не оспорювались.

В зв`язку із порушенням відповідачем чинного законодавства України, що регулює земельні правовідносини в державі при приватизації земельної ділянки відповідачем по АДРЕСА_2 , вона за захистом своїх прав та інтересів зверталась до суду з відповідним позовом та рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2014 року, що набрало законної сили, було задоволено її позовні вимоги, а саме: визнано незаконним та скасовано рішення Вільногірської міської ради від 23.10.2007 року в частині надання ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 ; визнано недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, зазначену вище, а також стягнуто з ОСОБА_3 на її користь завдані їй відповідачем збитки, оскільки ОСОБА_3 під час розгляду зазначеного вище позову, розібрав частину гаражу, чим і спричинив їй майнову шкоду.

Однак, на сьогоднішній день, відповідач, з невідомих їй причин, створює їй перепони в здійснені нею її права власності на садибу, зокрема не дає можливості відновити та користуватися належним гаражем за його цільовим призначенням, оскільки фактично, на сьогоднішній день відсутня межа між її садибою по АДРЕСА_1 , та садибою ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , скориставшись чим, відповідач встановив огорожу із сітки рабиці, чим перекрив їй доступ до гаражу, чим порушує її права та законні інтереси як власника цього нерухомого майна, в наслідок чого, вона змушена була звертатись до органів поліції із письмовою заявою, що підтверджується відповіддю з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 24.12.2019 року, відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачу за адресою його реєстрації.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовної заяви.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з мотивів їх безпідставності та необґрунтованості. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання, призначене судом для розгляду справи на 07.12.2020 року о 14 год. 00 хв., відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю явки адвоката.

Разом з тим, від представника відповідача адвоката Скрипнік Ю.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у якому він повідомив, що не зможе взяти участь у судовому засіданні, у зв`язку з тим, що він захворів, але доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надав.

Представник позивача ОСОБА_2 важає, можливо розглядати справу без відповідача та його представника, оскільки вони неоднарозово не являються в судові засідання без поважних причин.

Підстав для відкладення розгляду справи або оголошення переви судом не вбачається, причини неявки адвоката та відповідача суд не визнає поважними, а тому вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності згідно положень ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина перша ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачу

ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить садиба, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку вона отримала на підставі договору дарування від 16.05.2006 року. В дар від ОСОБА_5 вона отримала будинок та господарські будівлі, зокрема цегляний гараж, визначений в технічному паспорті під літеруванням Б-1, що підтверджується договором дарування та технічним паспортом (а.с. 6-10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, мати сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.04.2014 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: визнано незаконним та скасовано рішення Вільногірської міської ради від 23.10.2007 року в частині надання ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 ; визнано недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку, зазначену вище, а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдані їй відповідачем збитки. Рішення на теперішній час набрало законної сили, не змінено та не скасовано (а.с. 11-18).

В матеріалах справи міститься фототаблиця із зображенням залишків будівлі гаражу та огорожі (а.с. 19-22).

Оглянули копії матеріалів ЄО за № 3354 з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровській області за зверненнями ОСОБА_1 до органів поліції із заявою про неправомірні дії з боку відповідача по відношенню до належного їй майна (а.с. 52-58).

Отже, земельна ділянка, якою користується позивачка ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою, яка знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3 і залишки будівлі гаражу Б-1 частково знаходяться на земельній ділянці, якою користується відповідач.

Позивачка при зверненні до суду посилалася на те, що відповідач створює їй перепони в здійснені ною її права власності на садибу, зокрема не дає можливості відновити та користуватися належним їй гаражем за його цільовим призначенням, оскільки фактично, на сьогоднішній день відсутня межа між садибою, що належить їй по АДРЕСА_1 , та садибою ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , скориставшись чим, відповідач встановив огорожу із сітки рабиці, перекрив їй доступ до гаражу, чим порушує її права та законні інтереси як власника цього нерухомого майна. В даному випадку суд погоджується, що предметом спору не є визначення межі між садибами, однак слід зазначити, що підстави позову становлять обставини, якими позивач обгруновує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що посилаючись лише на встановлення відповідачем огорожі позивачка не надала суду належних та допустимих доказів і не довела, що відповідач чинить їй перешкоди у відновленні належного їй гаража, що вона вчиняла дії по його відновленню, а щодо перешкод у користуванні належним їй гаражем за його цільовим призначенням, то враховуючи актуальний стан будівлі, що сторонами не заперечувалось, вказане твердження є припущенням, яке об`єктивно не грунтується на матеріалах справи і не може бути прийнято судом до уваги.

З наведених підстав суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 274, 279, 280-282, 284, 288 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкоди в здійснення права власності на нерухоме майно - відмовити в повному обсязі.

Рішення буде виготовлено 11.12.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А.Ілюшик