"12" березня 2020 р.
Справа №642/3570/19
Провадження№ 2/642/50/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Харковав складі:

головуючого судді- Бородіної О.В.,

за участю секретаря Добронос Д.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 17.03.2012 року в сумі 7772,62 грн., як зі спадкоємця померлого боржника.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чоловік відповідача - ОСОБА_2 отримав кредит за кредитним договором б/н від 17.03.2012 року у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.01.2017 року.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 17.03.2012 року становить 7772,62 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом Із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із вище наведеного, спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 31-12-2016 року по 31-06-2017 року.

У даній справі спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового манна незалежно від настання строку вимоги.

Позивачем 30.04.2017 року була направлена претензія кредитора до Другої харківської державної нотаріальної контори.

13.06.2017 року Позивачем було отримано відповідь Другої харківської державної нотаріальної контори, що претензія банку до спадкоємців ОСОБА_2 , зареєстрована у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ та на підставі цієї претензії заведено спадкову справу.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов та вимог закону. Позивач вважає, що відповідач згідно вимог ч. 3 ст. 1268 прийняв спадщину, оскільки не відмовився від неї протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

03.03.2019 року до спадкоємця, ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання з`явилася, проти задоволення позовних вимог заперечувала, також було подано відзив на позов. Заперечуючи вимоги позивача посилалась на те, що з ОСОБА_2 дійсно нею було укладено шлюб, але останній ще у 1999 році пішов з родини, та проживав окремо з іншою родиною. Офіційно шлюб між ними не розірвано, та весь цей час він залишався зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 . Але з того часу як він пішов з родини він за вказаною адресою не проживав. Стверджувала, що ніяке спадкове майно в управління їй не переходило, та померлий ОСОБА_2 на день смерті не мав будь-якого майна. Крім того, банком чомусь претензії предявлено лише до неї, хоча є й інші спадкоємці першої черги, а саме син померлого.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 17.03.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.01.2017 року. (а.с. 48).

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов`язань по поверненню кредитних коштів у нього утворилась заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.03.2012 року.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 17.03.2012 року становить 7772,62 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості.

22 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу Другої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), у якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_3 ; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкової маси; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7772,62 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою або про відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржник (а.с. 52).

Листом Другої Харківської державної нотаріальної контори (ХДНК) від 30 травня 2017 року № 827/02-14 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що претензія про визнання кредитором перед спадкоємцями ОСОБА_2 надійшла до нотаріальної контори 30 травня 2017 року, зареєстрована по книзі вхідної кореспонденції за вх. № 461/02-14 та заведена спадкова справа № 211/2017. При зверненні спадкоємців для оформлення спадщини після ОСОБА_2 , вони будуть поінформовані про наявність претензії Банку (а.с. 53).

22.02.2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 17.03.2012 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 , яка залишена без відповіді (а.с. 54).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Так, статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Другої ХДНК із претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України 22.04.2017 року.

Разом з тим, відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

До спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

З отриманої судом інформації не встановлено наявності будь-якого майна, що належало б спадкодавцю, та яке можна віднести до складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України.

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємця боржника необґрунтовані.

Крім того, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

Позивач стверджує, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є лише відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів померлого ОСОБА_3 та відповідача, де адресою реєстрації в обох випадках зазначено: АДРЕСА_2 .

Однак, позивачем не надано доказів того, що за вказаною адресою на час смерті спадкодавця не були зареєстровані й інші особи, які можуть бути спадкоємцями ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 526, 1218, 1281, 1282, 1296 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.03.2020 року.

Суддя О.В. Бородіна