Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6074/19
Провадження № 2/711/304/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Нарадько Л.О., Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Лук`янченко І.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Лук`янченко І.П., звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений у редакції від 29.10.2019 - подано заяву про зміну предмету позову і її прийнято судом 29.01.2020) до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням

Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2017, належить право власності на 16/25 частини квартири АДРЕСА_1 . Право власності на інші 9/25 частини квартири, в силу ч. 3 ст. 384 ЦК України, належить ОСОБА_3 , як члену житлово-будівельного кооперативу, який повністю сплатив членські внески.

Також вказує, що окрім нього та його малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Місце перебування останнього йому не відоме. ОСОБА_2 відбуває покарання у Старобабанівській виправній колонії № 92.

Вказану вище квартиру він отримав у порядку спадкування після смерті своєї баби - ОСОБА_6 . Вона, у свою чергу, набула членство у кооперативі після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.01.1985 у справі № 2-80/85 між нею та ОСОБА_7 було поділено пайові внески та встановлено порядок користування квартирою. Так, у користування ОСОБА_6 надано дві кімнати, площею 16,9 кв.м. та 12,9 кв.м. Інша кімната надана у користування ОСОБА_3 . Підсобні приміщення залишено у спільному користуванні.

У позовній заяві також зазначено, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводиться позивачеві дядьком, а відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його братом (вони мають спільну матір, але різних батьків). Вже більше 13 років він за адресою реєстрації не проживає. Мешкає зі своєю сім`єю у квартирі свого свекра. Спільно з відповідачами він не проживає, спільного господарства з ними не веде. Таким чином, вони не являються членами його сім`ї, у розумінні ст. 64 ЖК України. Тож, вважає, що він, як власник квартири, має право на усунення перешкод у користуванні належною йому квартирою, у порядку ст. 391 ЦК України.

За таких обставин, позивач просить суд, - усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/6074/19 (а.с. 20).

Ухвалою суду від 05.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

У судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_1 адвокат Лук`янченко І.П. підтримала уточнені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві (заяві про зміну предмету позову) та з урахуванням доказів, які додані до неї. Крім того, зазначила, що квартира АДРЕСА_2 має два окремі особові рахунки. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, зареєстровані саме у приміщеннях квартири, яка належить позивачу. Наявність реєстрації у квартирі осіб, які у ній не проживають, заважає позивачу на власний розсуд розпорядитись своїм майном.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи своєї представниці та просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, зазначив, що ОСОБА_8 , проживаючи у квартирі, призвів її до антисанітарного стану, там постійно збирались якісь невідомі люди (бомжі), відсутнє енергопостачання, відключений газ, немає ванни тощо. Вже тривалий час у квартирі ніхто не проживає (проживав ОСОБА_4 , який залишив помешкання і місце знаходження його не відоме), квартира зачинена, замки на вхідних дверях зламані і позивач не має змоги потрапити до житла. Комунальні послуги ніхто не сплачує. Позивач має сім`ю, дана квартира єдине його місце проживання, але відповідачі чинять перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Матір відповідача ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав, він проживав певний час у інтернаті, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, місце проживання його невідоме.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він з 1993 року до 2002 року і з 2012 року до 2013 року проживав у спірній квартирі (у проміжках між періодами відбування покарання у місцях позбавлення волі). Своїх речей з квартири він не виносив. На даний час він звільнився з місць позбавлення волі, але до квартири його не пускає ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 повідомив, що у замок на вхідних дверях напхано сірники і туди неможливо вставити ключ, для того щоб відкрити вхідні двері квартири. Також зазначив, що він не звертався у правоохоронні органи з приводу того, що йому чиняться перешкоди у проживанні в квартирі АДРЕСА_2 . До того ж, він одружений і у нього є двоє неповнолітніх дітей, він має наміри проживати у спірній квартирі, а тому просив повністю відмовити у задоволенні позову. Відзив на позов не подано.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомлено. Відзив на позов не подано.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 пояснив, що він є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні його часткою у майні. ОСОБА_2 часто перебуває у місцях позбавлення волі, а у проміжках між відсидками проживав у цій квартирі і створив там неможливі умови для проживання. Крім того, ОСОБА_4 зареєстрований у квартирі, але тривалий час там не проживає, він є особою без місця проживання і де він, невідомо. Позивач та відповідач ОСОБА_2 його онуки, матір яких померла 7 років потому. ОСОБА_2 чинить позивачеві перешкоди у користуванні житлом (квартира взагалі не придатна до проживання, слід робити ремонт, відсутні комунікації, меблі тощо). Відповідачі своєю негативною поведінкою створюють неможливі умови для проживання позивача та його. Таким чином, не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.03.2017 по справі № 711/5835/16-ц скасовано запис про державну реєстрацію про право власності від 09.03.2016 за №13617736 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 16/25 частин квартири АДРЕСА_2 (а.с. 10-13). Вказане судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради №14925-01-10 від 12.07.2019 та поквапртирної картки відповідно до наявної картотеки за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.01.1990р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16.11.2005р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16.12.2009р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 16.03.2012р. (а.с. 14). Також встановлено, що помешкання має два особові рахунки, відкриті окремо на ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

За даними довідки від 20.07.2019, виданої головою правління ЖБК № 75, - гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали у квартирі АДРЕСА_2 , у двох кімнатах, які за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.1984, були надані ОСОБА_6 у користування після розлучення. У кімнаті, яка була надана у користування її чоловікові ОСОБА_3 , з 1984 року і по теперішній час ніхто не проживає (а.с. 15).

Крім того, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (16/25) та ОСОБА_3 (9/25), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2020р.

До того ж, встановлено, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі понад п`ять років, їх особистих речей у квартирі немає, добровільно з реєстрації за вказаною адресою вони не знялися. Суд вважає, що відповідачі повністю втратили зв`язок з помешканням, оплату за комунальні послуги вони не здійснюють, не займаються утриманням житла. Судом також не встановлено жодних обставин щодо вчинення будь-якими особами перешкод відповідачам у користуванні житлом, вони не є і не були членами сім`ї позивача. Крім того, відсутні об`єктивні дані вважати, що відповідачі не проживають у помешканні з поважних причин.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст.13 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачами, тобто останніми створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 (справа №521/17805/16-ц) роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України, - положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

Слід зазначити, що відповідачами не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Договір найму житла між співвласниками квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , відсутній.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_2 більше одного року без поважних причин, їх особисті речі у квартирі відсутні, сторони не були і не є членами сім`ї позивача, відповідачі комунальні послуги не сплачують, не приймають участі в утриманні житла. Відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази про те, що позивач, як співвласник квартири, вчиняє дії, направлені на перешкоджання відповідачам користуватися житловими приміщеннями. Отже, судом встановлено, що позивач не може користуватися своїми правами щодо користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідачі чинять йому відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідачів, відсутня.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог (у редакції від 29.10.2019), а саме, слід усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 6, 15, 16, 316, 317, 319, 391, 321, 379, 383, розд. ІІ гл. 52 ЦК України, ст.ст.4, 5, 141, 12, 13, 76-81, 259, 353, 354 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) код НОМЕР_1 ) перешкоди у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , шляхом визнання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , код дані відсутні) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) такими, що втратили право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 10.03.2020.

Головуючий: С. М. Позарецька