Справа № 591/5313/18
Провадження № 2/591/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Нанка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви б/н від 26 січня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п .2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 Договору зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 49150, 54 грн., з яких:

7966,39 грн. - тіло кредиту,

22972,67 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом,

15394,79 грн. - нараховано пені,

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

2316, 69 грн. штраф (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, справа призначена до розгляду на 05 листопада 2018 року, на 11 год.00 хв.

02 листопада 2018 року від представника відповідачки- адвоката Грищенка Д.М. надійшов відзив на позов, в якому зазначає про те, що наданих позивачем розрахунків не зрозуміло, яким чином утворилась заборгованість у такому значному розмірі. Позивачем в односторонньому порядку були змінені умови укладеного договору, а саме щодо розміру процентної ставки: з 30% на 34, 80% - з 01 вересня 2014 року, на 43,20% - 01 квітня 2015 року, на 42% - з 01 березня 2016 року.

Відповідно до позовної заяви відповідачу був встановлений кредитний ліміт у сумі 500 грн., однак у виписці - вказано12 000 грн., доказів на підтвердження згоди зі сторони відповідача на таке збільшення позивачем не надано. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку збільшувалась відсоткова ставка за користування кредитними коштами, що є незаконним.

Беручи до уваги, що пунктом 2.1.1.12.5 Правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору передбачено, що строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, а відповідно до заяви - анкети карта видана терміном дії до січня 2014 року, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту заявлені поза межами строку позовної давності.

Відсотки ж за користування кредитними коштами, ураховуючи трирічний строк позовної давності, підлягають стягненню за період з 11 вересня 2015 року по 10 вересня 2018 року - день звернення з позовом до суду. Надати розрахунок суми відсотків не є можливим у зв`язку із зміною позивачем в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом та відсутністю інформації про розмір тіла кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, за одне й те саме порушення зобов`язання фактично передбачена подвійна відповідальність позичальника.

Зважаючи на викладене, вважає за можливе стягнути з відповідача тільки пеню, зменшивши її розмір до 1000 грн. відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, врахувавши недобросовісну поведінку позивача та наявність на утриманні відповідачки двох неповнолітніх дітей. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити у зв`язку із необґрунтованістю (а.с.48-53).

05 листопада 2018 року розгляд справи відкладено до 04 лютого 2019 року, 14 год. 00 хв.; ухвалою суду від 05 листопада 2018 року витребувано докази по справі.

29 грудня 2018 року від представника АТ КБ «Приват Банк» надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30,00% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку.

Зазначає, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості.

В заяві-анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак умовами договору визначено (п.2.1.1.2.3), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону або із суті відносин сторін, дозволяє здійснити відповідне врегулювання в договорі. Штраф і пеня мають різне призначення і функції у цивільних правовідносинах.

Протягом дії договору до програмних комплексів банку внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, саме тому розрахунок, який додається до позовної заяви складається з двох частин: перша частина розрахунку є більш стислою та відображає рух коштів до моменту оновлення форми розрахунку, а саме до 31.05.2015 року; друга частина розрахунку - формується з моменту оновлення форми розрахунку та має ряд переваг:

поділ складової заборгованості в залежності від відсоткової ставки, яка діяла на момент використання коштів:

більш детальне відображення порядку нарахування відсотків;

розмір мінімальної щомісячної суми внеску для погашення заборгованості та інше.

Розмір заборгованості за тілом кредиту в двох частинах розрахунках має розбіжності, тому що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 31 травня 2015 року, а в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 20 серпня 2018 року.

Оскільки після 31 травня 2015 року відповідач продовжував користуватися картою: як використовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість розмір тіла кредиту станом на 20 серпня 2018 року змінилася, що відображено в другій частині розрахунку заборгованості.

Відносно визначення виду заборгованості з пені чи комісії зазначає, що за даним видом кредиту комісія не передбачена та не нараховується, а в даній колонці має місце нарахування тільки пені.

Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 15 березня 2018 року, підтвердженням виписка з рахунку. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 06 вересня 2018 року - до спливу строку позовної давності. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (а.с.103-108).

04 лютого 2019 року розгляд справи відкладено до 22 квітня 2019 року, у зв`язку з витребуванням доказів по справі.

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 10 травня 2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з призначенням судді Кривцової Г.В. на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 травня 2019 року прийнято справу до провадження суддею Сидоренко А.П., призначено справу до розгляду на 11 вересня 2019 року, о 16 год. 00 хв.

11 вересня 2019 року розгляд справи відкладено до 26 листопада 2019 року, 16 год. 00 хв. сторонам надано строк для мирного врегулювання спору.

26 листопада 2019 року розгляд справи відкладено до 22 січня 2020 року, 16 год. 00 хв. за клопотанням представника позивача про відкладення.

22 січня 2020 року по справі оголошено перерву до 21 лютого 2020 року, 15 год. 00 хв., для забезпечення представника позивача належними повноваженнями.

21 лютого 2020 року розгляд справи відкладено до 22 квітня 2020 року, 16 год. 30 хв. у зв`язку з закінченням робочого часу.

22 квітня 2020 року розгляд справи відкладено до 20 липня 2020 року за клопотанням представника відповідача про відкладення у зв`язку з запровадженням карантину в країні.

20 липня 2020 року у зв`язку із зайнятістю головуючого судді Сидоренко А.П. в розгляді цивільної справи № 591/4409/19, розгляд справи відкладено до 07 вересня 2020 року, 16 год. 00 хв.

07 вересня 2020 року розгляд справи відкладено до 03 листопада 2020 року, 15 год. 40 хв. у зв`язку з зайнятістю справи №480/1361/20.

03 листопада 2020 року розгляд спарив відкладено до 07 грудня 2020 року, 16 год. 30 хв. у зв`язку з зайнятістю головуючого судді Сидоренко у розгляді справи №591/6558/19.

В зазначене судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові зазначає про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідачки - адвоката Грищенка Д.М. надійшло клопотання про розгляд справи без сторони відповідача, позицію відповідачки, яка викладені у відзиві на позов підтримує у повному обсязі.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 26 січня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (т. І а.с. 165).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту становить 2,5% в місяць, щомісячні платежі умовами кредитування передбачені у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, зі строком внесення до 25 числа місяця, наступного за звітним. Крім того, умовами кредитування передбачений штраф за порушення строків по грошових зобов`язаннях (т. І а.с. 166).

Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» відповідачка за умовами кредитного договору отримала картки за № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , зі строком дії останньої перевипущеної картки до 31 травня 2019 року (т. І а.с. 142).

До позовної заяви банк також додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 13-27).

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що станом на 20 серпня 2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 49150, 54 грн., з яких: 7966, 39 грн. - тіло кредиту, 22972, 67 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 15394, 79 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2316,69 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 7-10).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 26 січня 2010 року процентна ставка не зазначена (т. І а. с. 165).

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Проте у довідці про умови кредитування від 26 січня 2010 року зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (т. І а.с. 166). Зазначена довідка підписана від імені відповідачки.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (26 січня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 вересня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг

з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів

за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю у п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження

№ 6-16цс15).

Наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і Правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування

є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 січня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання

в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

У довідці про умови кредитування від 26 січня 2010 року з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (2,5%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні. Заперечень щодо підпису довідки відповідачем не надано.

Враховуючи те, що зазначеною довідкою, яка підписана відповідачкою визначено розмір відсотків за користування кредитом, то вони підлягають стягненню.

Таким чином, за умовами кредитного договору відповідачка мала обов`язок перед банком сплачувати 30 % річних за користування кредитними коштами.

Розрахунок заборгованості за процентами за період з 26 березня 2016 року по 20 серпня 2018 року виглядає наступним чином:

7966,39 грн. х 30% х 877 (кількість днів):360 = 5822 грн. 10 коп.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на зазначені норми законодавства, позовні вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов`язання, а саме: штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань (500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій).

З урахуванням зазначеної довідки про умови кредитування суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача штраф в сумі 1189 грн. 42 коп. (500 грн. 00 коп. (фіксована частина)+ (7966 грн. 39 коп. + 5822 грн. 10 коп.) х 5%).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідачка посилається на сплив позовної даності.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Враховуючи те, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачкою здійснено 15 березня 2018 року, а з позовом до суду позивач звернувся 10 вересня 2018 року, відсутні підстави вважати, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском позовної давності.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 26 січня 2010 року у розмірі 14 977, 91 грн., яка складається з: 7966,39 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 5822,10 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 1189,42 грн. - штраф (500 грн.- фіксована частина, 689,42 грн. - процентна складова).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 536 грн. 88 коп. (1762 грн. 00 коп. х 30, 47%= 536 грн. 88 коп.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 435 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14977 грн. 91 коп. та судовий збір в сумі 536 грн. 88 коп.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Суддя А.П. Сидоренко