КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року

м. Київ

Головуючий суддя у 1 інстанції - Косович Т.П.

справа № 380/416/19

провадження № 22-ц/824/4361/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 23 березня 2011 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір №б/н, відповідно до якого, останній отримав кредит у розмірі 12 000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначало, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг "Правилами користування платіжною карткою", затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Стверджувало, що відповідно до пункту 2.1.1.7.6 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених вказаним договором більше ніж 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Вказувало, що позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, проте, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості.

У зв`язку із зазначеним станом на 27 лютого 2019 року утворилась заборгованість у загальній сумі 30 094, 64 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12 963, 76 грн; за простроченим тілом кредиту - 6 534, 56 грн; за пенею за прострочене зобов`язання - 7 937, 05 грн; за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 750, 00 грн; штрафу (фіксована частина) - 500, 00 грн; штраф (процентна складова) - 1 409, 27 грн. АТ КБ "Приватбанк" також просило стягнути із ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 березня 2011 року в сумі 30 094, 64 грн.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись із указаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що не укладав із позивачем кредитного договору та не отримував кредит на суму 12 000 грн.

Зазначає, що строк позовної давності по стягненню з відповідача грошових коштів за кредитним договором №б/н від 23 березня 2011 року сплив, однак судом першої інстанції даний факт до уваги взято не було.

03 березня 2020 року до Київського апеляційного суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Указує, що рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим, винесеним з урахуванням всіх обставин справи при належній оцінці доказів.

Зазначає, що оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем, місцевий суд прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог на користь АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 30 094, 64 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому з останнього підлягає стягнення заборгованості у повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому у суду відсутні підстави вважати, що при укладені договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Вирішуючи спір в частині порушення відповідачем умов договору № б/н від 23 березня 2011 року та перевіряючи підстави нарахування відповідачеві 6534, 56 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 7337, 05 грн заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання, та штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн фіксована частина і 1409, 27 грн процентна складова, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у цій частині.

Колегія апеляційного суду не погоджується з таким висновком, оскільки матеріали справи не містять доказів, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23 березня 2011 року, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625 та 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не укладав кредитного договору з АТ КБ «Приватбанк» та не отримував кредиту у розмірі 12 000 грн, однак доказів на підтвердження зазначеного ні до місцевого, ні до апеляційного суду не надав.

А тому, враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 963, 76 грн та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6 534, 56 грн.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не визнаючи наявність та розмір заборгованості зазначає, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даними позовом.

Колегія суддів не погоджується із наявністю підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності, тому що укладений між сторонами кредитний договір від 23 березня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також відповідно до вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Отже, враховуючи встановлені обставини, АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 963, 76 грн та заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6 534, 56 грн є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 7 937, 05 грн; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 750, 00 грн, штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн та штрафу (процентної складової)у розмірі 1 409, 27 грн, оскільки даний висновок не відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту, нарахованої пені за прострочене зобов`язання, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової).

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки скаржник звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується з позивача на користь держави у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, що становить 1866, 92 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384, 439 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 7 937 (сім тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 05 копійок; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок та штрафу (процентної складової) у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 27 копійок скасувати.

В іншій частині рішення Тетіївського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1866, 92 (одна тисяча вісімсот шістдесят шість) гривень 92 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба