У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Самедовій Л.Р.,

з участю представника скаржника Пінчук В.В.,

представника стягувача ОСОБА_1 ,

державного виконавця Іл`юк Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іл`юк Наталії Валеріївни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинення дій, суд -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник скаржника Пінчук В.В. вимоги скарги ОСОБА_2 підтримала з підстав викладених у скарзі та заяві про уточнення вимог скарги, просила суд поновити ОСОБА_2 пропущений строк на подання скарги на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іл`юк Н.В. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинення дій. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 27 серпня 2019 року, винесену у виконавчому провадженні №59890083 зведеного виконавчого провадження №60752718 та зобов`язати головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іл`юк Н.В. повернути стягувачу ОСОБА_3 заяву від 22 серпня 2019 року.

Державний виконавець Іл`юк Н.В. в судовому засіданні вимоги скарги ОСОБА_2 не визнала, просила суд відмовити в задоволенні скарги. Додатково суду пояснила, що заява ОСОБА_3 про прийняття до виконання виконавчого листа надійшла до Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області разом з виконавчим листом №2-4874/08, що виданий Рівненським міським судом Рівненської області 20 серпня 2019 року. Підстав для відмови у прийнятті виконавчого документа до виконання не було, виконавчий лист був оформлений належним чином у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначає, що посилання скаржника на те, що стягувач у своїй заяві не зазначила дату народження стягувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків стягувача, не заслуговують на увагу, оскільки вказані дані зазначаються у виконавчому листі. Вказала, що зазначення адреси боржника в постанові про відкриття виконавчого провадження у форматі « АДРЕСА_1 » замість « АДРЕСА_1 » не є помилкою.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_1 вимоги скарги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачений порядок повернення заяви про примусове виконання рішення суду.

Суд, заслухавши представника скаржника Пінчук В.В., представника стягувача ОСОБА_1 , державного виконавця Іл`юк Н.В., дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 22 серпня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 20 серпня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набутих коштів в розмірі 522 665,66 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3961,39 грн. Стягнуті кошти по виконавчому документу просила перерахувати на її рахунок відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк».

27 серпня 2019 року головним державним виконавцем Рівненського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Іл`юк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59890083, з примусового виконання виконавчого листа №2-4874/08, виданого 20 серпня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 522 665,66 грн. та 3961,39 грн. судового збору.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59890083, судом встановлено, що вона винесена з дотриманням вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачені вимоги до заяви про примусове виконання рішення суду, яка подається стягувачем до органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.п.6,8 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Таким чином, саме виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, а не заява стягувача про примусове виконання рішення суду, як про те зазначає ОСОБА_2 у своїй скарзі поданій до суду. Посилання скаржника, що головним державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Іл`юк Н.В. при відкритті виконавчого провадження були порушенні вимоги п.п.6,8 ч.4 ст.4, п.1 ч.2 ст.18, п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.3 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки заява ОСОБА_3 мала бути повернута стягувачу, як така, що не відповідає встановленим вимогам законодавства є безпідставними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів, викладених в скарзі, оскільки оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем з дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга на дії державного виконавця є безпідставною та в її задоволені слід відмовити.

Відповідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 про виконавче провадження №59890083 дізналася з автоматизованої системи виконавчого провадження, з матеріалами виконавчого провадження представник скаржника Пінчук В.В. ознайомилася 07 жовтня 2019 року, суд приходить до висновку, що скаржником строк для подання скарги пропущений з поважних причин та про необхідність поновлення скаржнику пропущеного нею строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260,261,268,354, 451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на подання скарги на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іл`юк Наталії Валеріївни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинення дій.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іл`юк Наталії Валеріївни про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 серпня 2019 року, винесену у виконавчому провадженні №59890083 зведеного виконавчого провадження №60752718 та зобов`язання головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іл`юк Наталію Валеріївну повернути стягувачу ОСОБА_4 Юлії ОСОБА_5 заяву від 22 серпня 2019 року, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.