Провадження № 22-ц/801/617/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Продан Б. Г.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 рокуСправа № 686/16570/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №686/16570/18 за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року про відмову ухвалити додаткове рішення, повний текст якої складено 27 січня 2020 року, поставлену в складі судді Продан Б.Г.,

встановив:

23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби, в якому просив стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області як боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на його користь 181266,76 грн шляхом стягнення цієї суми з Державної судової адміністрації України як головного розпорядника коштів, виділених їй у вигляді асигнувань Державного бюджету України за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Зобов`язати Державне казначейство України провести безспірне списання коштів в сумі 181266,76 грн на його користь за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Державне казначейство України провести безспірне списання коштів в сумі 181266, 76 грн на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів бюджетної програми НОМЕР_1 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

В решті позову відмовлено.

19 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку обґрунтовував тим, що 18 вересня 2019 року на виконання вищевказаного рішення суду Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було видано виконавчий лист, у якому боржником зазначено Державну казначейську службу України. Такий виконавчий лист було направлено до Державної казначейської служби, який 22 листопада 2019 року було повернуто без виконання з посиланням на те, що відповідно до положення абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №485 , органи Казначейства безпосередньо не наділені повноваженнями виконувати судові рішення у зазначеній категорії справ, не є розпорядниками коштів за програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», а розпорядником цих коштів є Державна судова адміністрація України. Виконання рішень суду про зобов`язання вчинити боржником, яким є державний орган, здійснюється в порядку, встановленому законом України «Про виконавче провадження».

Заявник вказував, що у мотивувальній частині рішення суду, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів з Апеляційного суду Хмельницької області і Державної судової адміністрації України (яка є головним розпорядником коштів, виділених державною на організацію діяльності апеляційного суду) шляхом списання цих коштів Державною казначейською службою України з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Тобто суд дійшов висновків про стягнення коштів з відповідачів та визначив спосіб виконання рішення суду, проте рішення стосовно позовних вимог про стягнення коштів з Апеляційного суду Хмельницької області у резолютивній частині рішення суд не ухвалив.

Виходячи з чого, заявник просив ухвалити додаткове рішення стосовно позовних вимог про стягнення з Апеляційного суду Хмельницької області на його користь 181266,76 грн шляхом стягнення цієї суми з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником коштами якої є Державна судова адміністрація України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ставить питання про ухвалення додаткового рішення стосовно вимоги, щодо якої уже постановлено рішення, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені статтею 270 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким його вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції всупереч вимог статей 2, 5, 13, 263, 270 ЦПК України не виконав завдань цивільного судочинства, не забезпечив ефективного захисту порушеного права, фактично не розглянув справу в межах усіх заявлених вимог, не надав належної оцінки доводам заяви та доданим на їх підтвердження доказам, безпідставно відмовив в ухваленні додаткового рішення, створивши умови за яких унеможливлюється виконання судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання визначено Вінницькому апеляційному суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Апеляційний суд Хмельницької області (ідентифікаційний код 02894190) припинив свою діяльність у зв`язку з ліквідацією, про що внесено запис від 13 лютого 2020 року за № 1005821. Правонаступники Апеляційного суду Хмельницької області відсутні.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 10 березня 2020 року о 09 год 15 хв.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, в межах доводів, зазначених в ній, просив скаргу задовольнити.

Представник Державної судової адміністрації України - Седоренко О.О. проти апеляційної скарги заперечив, просив у її задоволенні відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Судова повістка-повідомлення на адресу Апеляційного суду Хмельницької області повернута листом Хмельницького апеляційного суду за вих. № 01-14/101/2020 від 28 лютого 2020 року у зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Хмельницької області.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби, в якому просив стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області як боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на його користь 181266,76 грн шляхом стягнення цієї суми з Державної судової адміністрації України як головного розпорядника коштів, виділених їй у вигляді асигнувань Державного бюджету України за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Зобов`язати Державне казначейство України провести безспірне списання коштів в сумі 181266,76 грн на його користь за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Державне казначейство України провести безспірне списання коштів в сумі 181266, 76 грн на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів бюджетної програми НОМЕР_1 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

В решті позову відмовлено (а.с. 124-126, 192-194).

Рішення суду набрало законної сили 20 серпня 2019 року.

18 вересня 2019 року на виконання вищевказаного рішення суду Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист, боржником у якому зазначена Державна казначейська служба України (). Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 20 серпня 2022 року (а.с. 209).

Листом Державної казначейської служби України від 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ без виконання.

Відповідно до листа, заявнику повідомлено, що рішення суду носить зобов`язальний характер, а органи Казначейства безпосередньо не наділені повноваженнями виконувати судові рішення у зазначеній категорії справ, не є розпорядниками коштів за програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», а розпорядником цих коштів є Державна судова адміністрація України. Виконання рішень суду про зобов`язання вчинити боржником, яким є державний орган, здійснюється в порядку, встановленому законом України «Про виконавче провадження» (а.с. 206-207).

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення з підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 270 ЦПК України, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення, у мотивувальній частині рішення вказав про наявність підстав для стягнення коштів з відповідачів Апеляційного суду Хмельницької області та Державної судової адміністрації України (як розпорядника коштів) та визначив спосіб і порядок виконання рішення суду шляхом списання Державною казначейською службою України з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» , проте рішення стосовно позовних вимог про стягнення коштів з Апеляційного суду Хмельницької області у резолютивній частині рішення суд не ухвалив.

Як видно з рішення Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд , виходив з того, що відповідачі зобов`язані були сплатити позивачу 04 липня 2017 року заборгованість з урахуванням 243.9% індексу інфляції в червні 2017 року відносно січня 2010 року. Тобто сума, що підлягала виплаті мала становити 265690.25 грн. З урахуванням 3 % річних від простроченої суми за цей же період, що становить 24510.60 грн всього підлягає виплаті 290200 грн. 85 коп. Суд вважав, що сума, яку необхідно стягнути з відповідачів, становить 181266 грн. 76 коп. (290200 грн. 85 коп. 108934 грн. 09 коп. = 181266 грн. 76 коп.), яку слід стягнути з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апарату суду» Державною казначейською службою України. В позові до інших відповідачів слід відмовити.

Отже, суд першої інстанції, розглянувши вимоги ОСОБА_1 до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби, про стягнення з відповідачів на його користь 181266,76 грн шляхом проведення безспірного списання за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», ухвалив рішення щодо вимог позивача по стягнення на його користь коштів, зобов`язавши Державну казначейську службу України провести безспірне списання з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апарату суду», при цьому відмовивши у задоволенні вимог до інших відповідачів - Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України.

Виходячи з чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стосовно вимоги ОСОБА_1 , щодо якої заявник просить ухвалити додаткове рішення, уже постановлено рішення, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов з дотриманням норм процесуального права на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи.

Також колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За змістом статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Оскільки Апеляційний суд Хмельницької області припинено у зв`язку з ліквідацією, що не передбачає правонаступництва, після ухвалення рішення суду та постановлення оскаржуваної ухвали, відсутні підстави для закриття провадження у цій справі в частині вимог до Апеляційного суду Хмельницької області.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник