РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/9738/20

Провадження № 22-ц/4815/1293/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне підприємство "Виробничо- конструкторське об`єднання

"МААНС"

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року (ухвалене у складі судді Кучиної Н.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Виробничо- конструкторське об`єднання "МААНС" про припинення трудового договору,-

в с т а н о в и в :

В червні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" про припинення трудового договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у трудових відносинах з ПП ВКО "МААНС" на посаді техніка з планування. 05 травня 2020 року, ним була направлена заява про звільнення за власним бажанням, у зв`язку з погіршенням здоров`я. 12 травня 2020 року, відповідач надіслав йому відповідь на його заяву про звільнення, якою заперечив проти звільнення з поважних причин та визначив дату свого попередження про його звільнення 07 травня 2020 року. Також, відповідач вказав, що заява не може бути розглянута, оскільки ним не надано підтвердження причин відсутності на робочому місці з 13 квітня 2020 року. Відповідач не звернув уваги на те, що він неодноразово був на лікарняному та просив його створити безпечні умови під час карантину та перевести його на посаду техніка з планування у квітні 2020 року. Також відповідачу було відомо про обмеження транспортного сполучення на час карантину між м. Рівне та м. Здолбунів в період з 18.03.2020 року, при цьому відповідач не забезпечив своїх працівників доїздом на роботу, хто проживав за межами м. Здолбунова.

Відтак, вважає, що причини його відсутності на роботі є поважними, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником.

Посилаючись на вказане, просив суд визнати трудові відносини між ним та Приватним підприємством "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" припиненими з 05 травня 2020 року, у зв`язку із звільненням з посади техніка з планування за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" про припинення трудового договору задоволено.

Визнано трудові відносини між ОСОБА_1 та Приватним підприємством "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" припиненими з 05 травня 2020 року, у зв`язку із звільненням з посади техніка з планування за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ПП ВКО "МААНС" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивач, без поважної причини, був відсутній на роботі з 13.04.2020 року, що підтверджено рядом документів, такими як: службові записки. акти, накази, пояснення, документи службового розслідування тощо.

Посилання позивача на відсутність транспортного сполучення, як на поважність причини відсутності на роботі не може прийматися судом до уваги, як виправдання дій порушника трудової дисципліни. Рішення про припинення транспортного сполучення було прийнято Комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської області Рівненською обласною державною адміністрацією з метою запобігання поширенню на території Рівненської області гострої респіраторної хвороби СОVID-19 (Протокол №4 від 17.03.2020р.) та немає на меті виправдати дії працівника, який здійснив прогул без поважної причини. Запровадження карантину не позбавляє роботодавця права звільнити працівника за порушенням ним трудової дисципліни.

Позивачу було запропоновано виконання ним посадових обов`язків через віддалений доступ до робочого місця, на що працівник відповів відмовою.

До заяви про звільнення за власним бажанням не було додано жодного документа, який би підтвердив неможливість виконувати позивачем посадові обов`язки за станом здоров`я та підтвердив би причину звільнення.

Працівник повинен у заяві про звільнення докладно описати поважну причину, яка унеможливлює подальше виконання трудових обов`язків та надати всі наявні підтверджуючі документи.

Доказів наявності у позивача поважних причин за яких роботодавець повинен був звільнити працівника в день, який він просить, останнім надано не було, тому роботодавець на законних підставах, кваліфікував подану заяву, як заяву про звільнення за власним бажанням без поважних причин.

Управлінням Держпраці у Рівненській області під час проведення інспекційного відвідування підприємства, у період з 25.08.2020р. по 31 08.2020р., про порушення трудових прав позивача, не було виявлено порушень вимог законодавства про працю при його звільненні за ч. 4 ст. 40 КЗпП України.

Лікарняні листки, які додані до матеріалів позовної заяви, вказують на тимчасову непрацездатність позивача у період з 17.01.2020р. по 24.01.2020р. та з 19.03.2020р. по 26.03.2020р., а тому не можуть бути визнані судом, як належні докази поважності відсутності працівника на роботі та не вказують на неможливість виконання ним своїх трудових обов`язків за станом здоров`я. Інших доказів позивачем надано не було.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 червня 2019 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Приватного підприємства "Виробничо-конструкторського об`єднання "МААНС" на посаду інженера-технолога (механіка), що підтверджується наказом № 174-ВК від 10.06.2019р..

За заявою від 01.04.2020р. ОСОБА_1 був переведений на посаду техніка з планування (наказ № 66-ВК від 01.04.2020 року).

13.04.2020р., начальником виробничо-диспетчерського відділу, безпосереднім керівником позивача, складена службова записка про те, що 13.04.2020р., технік з планування ОСОБА_1 , відсутній на робочому місці, без пояснення причин.

ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 13.04.2020р. по 31.07.2020р., що підтверджується актами про відсутність працівника на роботі, які складалися по даному факту.

Для встановлення причини відсутності на роботі ОСОБА_1 , відповідачем на його адресу було направлено лист № 50 від 06.05.2020р. з проханням надати пояснення причин відсутності на роботі.

07.05.2020р. на адресу підприємства від позивача надійшла заява про його звільнення з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу, що зумовлено систематичним погіршенням здоров`я та неможливістю в подальшому виконувати свої обов`язки на займаній посаді. Датою звільнення просив вважати 05.05.2020 року.

Згідно ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Слід зазначити, що інші поважні причини за наявності яких власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник, вирішуються в кожному конкретному випадку.

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 зазначає, що причиною свого рішення про звільнення є погіршення стану здоров`я, яке він пов`язує із кліматичними умовами його робочого місця та відсутність транспортного сполучення між м. Рівне (де він проживає) та м. Здолбунів (місцезнаходження підприємства) з березня 2020 року по дату подання позову, у зв`язку з карантинними заходами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про звільнення з роботи за власним бажанням від 05.05.2020 року зумовлена неможливістю продовжувати роботу (оголошення карантину та запроваджені у зв`язку з цим обмежувальні заходи, зокрема відсутність транспортного сполучення та не забезпечення позивача дистанційною (надомною) роботою), тобто обставини, які не можуть бути усунені самим працівником. За таких обставин, суд прийшов до висновку про поважність причин звільнення за власним бажанням позивача, а відтак роботодавець має звільнити такого працівника в строк, про який він просить, а саме: з 05.05.2020 року.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може.

Листом від 12 травня 2020 року № 54 за підписом в.о. директора Приватного підприємства "Виробничо-конструкторського об`єднання "МААНС" позивача повідомлено про необхідність попередження про звільнення за два тижні, а також про необхідність явки на підприємство для надання письмових пояснень про причини відсутності на робочому місці, оскільки не надано доказів, що підтверджують поважність причини звільнення.

На дане звернення роботодавця позивач не відреагував та не надав доказів, які б підтверджували, що робота на займаній ним посаді протипоказана стану його здоров`я. Додані до позовної заяви лікарняні листки вказують лише на тимчасову непрацездатність позивача у період з 17.01.2020р. по 24.01.2020р. та з 19.03.2020р. по 26.03.2020р., однак не свідчать про протипоказаність та неможливість виконання позивачем своїх трудових обов`язків за станом здоров`я. Відповідного медичного висновку матеріали справи не містять.

Крім того, роботодавцем було запропоновано позивачу виконання ним посадових обов`язків через віддалений доступ до робочого місця (на дому), на що він відмовився, що підтверджується службовою запискою адміністратора систем Кунах І.С. від 03 квітня 2020 року.

Листи, які неодноразово направлялися на адресу ОСОБА_1 з проханням пояснити причину відсутності його на роботі залишалися без відповіді. Згідно відповіді, яка була ним надана на лист №50 від 06 травня 2020 року, причиною відсутності була зазначена відсутність транспортного сполучення (а.с. 15).

За результатами проведеного службового розслідування на предмет встановлення причини відсутності на роботі ОСОБА_1 встановлено, що поважних причин відсутності останнього не вбачається, а своїми діями він порушив Правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Згідно наказу №197-ВК від 31 липня 2020 року ОСОБА_1 звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин).

Управлінням Держпраці у Рівненській області було проведено інспекційне відвідування Приватного підприємства "Виробничо-конструкторського об`єднання "МААНС" у період з 25 серпня 2020 року по 31 серпня 2020 року. Перевіркою встановлено відсутність порушень відповідачем вимог законодавства про працю при звільненні позивача за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи наведене, оскільки документів, які б підтверджували неможливість виконувати трудові обов`язки позивачем надано не було, а причина по якій працівник просив звільнити його в певну дату не знайшли документального підтвердження, колегія суддів приходить до переконання, що роботодавець на законних підставах кваліфікував подану заяву, як заяву про звільнення за власним бажанням.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Протягом двотижневого попередження трудовий договір зберігає свою силу для обох сторін. Передбачений строк попередження про розірвання трудового договору необхідний і роботодавцеві для того, щоб підшукати на місце працівника, який звільняється іншу людину для убезпечення себе від негативних наслідків, пов"язаних із зупиненням певних виробничих процесів.

Докази, долучені позивачем до позовної заяви, протилежного не доводять, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З іншими позовними вимогами, пов"язаними із розірванням трудового договору, позивач не звертався.

Судовий збір, сплачений Приватним підприємством "Виробничо-конструкторського об`єднання "МААНС" за розгляд справи судом апеляційної інстанції підлягає відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Виробничо-конструкторське об`єднання "МААНС" про припинення трудового договору відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "Виробничо- конструкторське об`єднання "МААНС" судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 3153 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.