Провадження №4-с/447/3/20
Справа №447/2992/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючого по справі - судді Бачуна О.І.

за участю секретаря судового засідання Тремби І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , з участю зацікавленої особи Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області на незаконні дії, -

Встановив:

24.12.2019 Берчак ОСОБА_2 звернулася до суду із даною скаргою, в обґрунтування якої вказав наступне.

13.10.2003р. постановою державного виконавця Івасик Н.В. від 13.12.2017 з метою примусового виконання виконавчого листа від 10.12.2001р.№17/02 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та оголошено заборону його відчуження. Стягувачем вистуає МДКП « Розділтеплокомуненерго». На даний час жодної заборгованості у ОСОБА_1 перед стягувачем немає, однак Миколаївський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області відмовляється зняти арешт , покликаючись на відсутність документів про примиусове виконання виконавчого листа 17/02 від 10.12.2001, тому вона змушена звернутися в суд.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Скаржник надала до суду заяву, в якій просив розглядати скарги у його відсутність, вимоги, викладені у скарзі, підтримує у повному обсязі.

Представник Миколаївського РВ ВДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши скаргу та зібрані по справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 13.10.2003р. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку із примусовим виконанням виконавчого листа №17/02 про стягнення з ОСОБА_1 в користь МДКП «Розділтеплокомуненерго» 1216,05 грн.

Як вбачається із довідки виданої МДКП « Розділтеплокомуненерго» , стьаном на 30.01.2019р. заборгованості ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 перед стягувачем немає.

Як вбачається із довідки Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 15.11.2019р №5677/15.21-17/16370, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та перевірки книг обліку виконавчих проваджень переданих державним виконавцям у Миколаївському РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави, фізичних та юридичних осіб станом на 14.11.2019 на виконанні не перебуває.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем при прийняті постанови від 13.10.2003 про накладення арешту на майно ОСОБА_1 було винесено відповідно до вимог законодавства, однак у зв`язку із відсутністю на даний час заборгованості у ОСОБА_1 перед МДКП « Розділтеплокомуненерго» та відсутністю у Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області на виконання виконавчих листі про стягнення з ОСОБА_1 , тому скаргу в частині скасування постанови державного виконавця від 13.10.2003р слід задоволити

Враховуючи наведене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову від 13.10.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного на підставі виконавчого листа №17/02 від 10.12.2001р. якою накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження майна боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Бачун О. І.