Справа № 580/1658/19
Номер провадження 2-др/950/6/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2020 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Стеценка В. А.,
при секретарі Радковській О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ;
Рішенням Лебединського райсуду від 31.01.2020 року, яке ухвалене у справі за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , вимоги позивача задоволені повністю.

Визнано наказ виконуючого обов`язки начальника Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини Усенка Валерія Івановича від 12 червня 2019 року «Про звільнення за прогул ОСОБА_1 » за №27-к про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря ветеринарної медицини І категорії Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини, завідуючого аптекою за прогули днів 22 травня 2019року та 23 травня 2019 року» неправомірним та скасовано його.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря ветеринарної медицини І категорії Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини, завідуючого аптекою з 13 червня 2019 року.

Стягнуто з Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини на

Користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря ветеринарної медицини І категорії Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини, завідуючого аптекою без законної підстави за період з 13 червня 2019 року по 28 жовтня 2019 року (включно) у розмірі 28 623 грн 00 коп.

04.02.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, мотивуючи це тим, що рішенням суду від 31.01.2020 року не вирішене питання про судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи і просив стягнути кошти на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Васильця С.О. в сумі 6 000 грн. 00 коп.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву позивача в повному обсязі та просив її задовільнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог щодо стягнення коштів на оплату правничої допомоги заперечили, мотивуючи це тим, що договором про надання правової допомоги, наданим суду позивачем не передбачено можливості укладення додаткових угод та зміни розміру гонорару; не визначено порядку обчислення і сплати гонорару, підстав для зміни його розміру.

Наданий суду акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг містить не перелік цих послуг, а перелік видів адвокатської діяльності.

Наданий суду розрахунок витрат на правову допомогу не зазначений ні в договорі про надання цієї допомоги, ні в акті наданих послуг.

Крім того, вони мотивували свої заперечення і тим, що в судове засідання не було надано для дослідження книгу обліку доходів та витрат адвоката Васильця С.О., а самим представником не доведено, що він витратив на виконання послуг саме той проміжок часу, який вказано в розрахунку витрат на правову допомогу і розмір якого викликає сумніви у представників, так як інші фахівці в галузі права витрачають менший проміжок часу для складання аналогічних процесуальних документів.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи представників відповідача, проти задоволення додаткових позовних вимог заперечив.

З заяв, листа та клопотання (а.с. 2-4, 44-45, 49-50, 54, 62, 65-66, 73 -74), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачем під час розгляду спору до суду було подано позовну заяву, заяву про виклик свідків, заяву про видачу довідки, 3 заяви про збільшення позовних вимог, відповідь на відзив, клопотання про приєднання матеріалів.

З протоколів (а.с. 42, 57, 68-69,78, 87-88), досліджених в судовому засіданні вбачається, що представник позивача брав участь в судових засіданнях, призначених на 01.08.2019 року, 28.10.2019 року, 20.11.2019 року, 06.12.2019 року, 31.01.2020 року.

З договору, додаткової угоди, (а.с. 97-99), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної ДЛВМ 20.06.2019 року між адвокатом Васильцем С.О. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір, а 01.11.2019 року додаткову угоду до зазначеного договору, якими врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги.

З розрахунку (а.с. 100), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що при визначенні вартості правової допомоги договором від 20.06.2019 року та додатковою угодою від 01.11.2019 року адвокатом Васильцем С.О. та позивачем ОСОБА_1 було взято до уваги проміжок часу, витрачений на виготовлення процесуальних документів і участь в судових засіданнях та визначено загальну вартість правової допомоги в сумі 6 000 грн.

З акту (а.с. 101), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 31.01.2020 року позивач ОСОБА_1 прийняв від адвоката Васильця С.О. послуги у виді правової допомоги на суму 6 000 грн.

З квитанції (а.с. 102), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 31.01.2020 року адвокат Василець С.О. прийняв від ОСОБА_1 гонорар, визначений договором від 20.06.2019 року та додатковою угодою від 01.11.2019 року в сумі 6 000 грн. 00 коп.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд бере до уваги, що питання про стягнення судових витрат під час розгляду справи вирішено не було і вважає необхідним ухвалити у справі додаткове рішення та стягнути з Лебединської районної ДЛВМ на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, так як в судовому засіданні було встановлено, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної ДЛВМ про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем було отримано від адвоката професійну правничу допомогу і оплачено її вартість.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать серед іншого і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд бере до уваги, що питання розподілу судових витрат, у тому числі і витрат на оплату послуг адвоката, вирішується за наслідками розгляду справи.

У разі виявлення учасником справи неспівмірності заявлених іншою стороною втрат на правничу допомогу обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількості часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), він може звернутися до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, при цьому довести суду неспівмірність заявлених витрат фактичному обсягу правничої допомоги адвоката.

Суд враховує доводи представника позивача щодо необхідності стягнення коштів на оплату правничої допомоги, так як останнім на обгрунтування своїх вимог до суду подано договір про надання правової допомоги від 20.06.2019 року, укладений між адвокатом Васильцем С.О. та позивачем ОСОБА_1 та додаткову угоду від 01.11.2019 року до зазначеного договору; розрахунок витрат на правову допомогу із зазначенням кількості витрачених годин та вартості наданих послуг; акт про прийняття послуг адвоката з надання правничої допомоги та квитанцію прибуткового касового ордеру про оплату позивачем гонорару адвоката в сумі 6000 грн. (а.с. 97-102).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивачем під час розгляду спору було поданопозовну заяву, заяву про виклик свідків, заяву про видачу довідки, 3 заяви про збільшення позовних вимог, відповідь на відзив, клопотання про приєднання матеріалів (а.с. 2-4, 44-45, 49-50, 54, 62, 65-66, 73 -74), а адвокат брав участь в судових засіданнях, призначених на 01.08.2019 року, 28.10.2019 року, 20.11.2019 року, 06.12.2019 року, 31.01.2020 року.

Разом з тим, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що договором про надання правової допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом не передбачено можливості укладення додаткових угод та зміни розміру гонорару; не визначено порядку обчислення і сплати гонорару, підстав для зміни його розміру так як згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а в судовому засіданні не було надано доказів того, що зазначений договір було укладено всупереч волі ОСОБА_1 чи його представника, а визначені цим договором умови суперечать чинному законодавству.

Також суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що наданий суду акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг містить не перелік цих послуг, а перелік видів адвокатської діяльності а наданий суду розрахунок витрат на правову допомогу не зазначений ні в договорі про надання цієї допомоги, ні в акті наданих послуг, так як вказані доводи, на думку суду , суперечать вимогам ст.ст. 76-77 ЦПК України.

В той же час, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача та третьої особи в тій частині, щоадвокатом Васильцем С.О. не було доведено, що він витратив на виконання послуг саме той проміжок часу, який вказано в розрахунку витрат на правову допомогу і розмір якого викликає сумніви у представників, так як під час розгляду справи сторона відповідача не подавали суду обгрунтованих клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача.

Крім того, суд не може взяти до уваги доводи представників відповідача в тій частині, що в судове засідання не було надано для дослідження книгу обліку доходів та витрат адвоката Васильця С.О., так як подання вказаного доказу не передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Тому суд бере до уваги доводи представника позивача і вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення судових витрат в повному обсязі.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 133, 141, 258-259, 263-265, 270 ЦПК України;

В И Р І Ш И В:

Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 додаткове рішення.

Стягнути з Лебединської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . і/н - НОМЕР_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стеценко В. А.