Провадження №2/193/141/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 березня 2020 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
Головуючого-судді - Кащук Д.А.,
при секретарі - Ратушній В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Софіївка в порядку ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивач ОСОБА_1 12 лютого 2019 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 11 грудня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 згідно свідоцтва про шлюб, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис №81 серії НОМЕР_1 від 11 грудня 2010 року.
Від шлюбу з відповідачем позивач має доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 29 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 35.
Зазначає, що з відповідачем проживають разом, але дитина перебуває у неї на утриманні. Вона тимчасово не працює, тримає підсобне господарство, але грошей на утримання дитини не вистачає. Відповідач працює в ТОВ "Компанія Транс Інвест", отримує заробітну плату, але ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Згідно виконавчого листа №332/1249/18 виданого 06 серпя 2018 року Заводським районним судом м.Запоріжжя на відповідача було покладено обов`язок виплачувати аліменти на утримання сина від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 з усіх видів доходів.
На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дитини, починаючи з дня подачі заяви до суду, та допустити рішення до негайного виконання в межах сум платежів за один місяць.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце був належним чином повідомлений.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, до суду надала пояснення, в яких вказала, що відповідач навмисно ухиляється від виплат аліментів з лютого 2010 року по грудень 2019 року, а також те, що позовну заяву яку подала позивачка є змовою, для зменшення виплат на користь її сина ОСОБА_6 .
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач від спільного життя з відповідачем має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 29 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 35 (а.с.4).
Як зазначено в позовній заяві, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач - фізично здорова людина, працездатний, та може надавати допомогу на утримання дитини до її повноліття.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі - Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17.05.2017 року № 2037 - VII, відповідно до якого внесено зміни до ст. 182 СК України, а саме: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).
Днем звернення позивача до суду є 12 грудня 2019 р., оскільки саме цим днем датована позовна заява та подана до суду .
Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, починаючи з 12 грудня 2019 року.
Заперечення третьої особи- ОСОБА_3 судом до уваги не приймаються та оцінюються критично, оскільки рішення по даній цивільній справі жодним чином не вплине на розмір аліментів, стягуваних за рішенням суду на її користь, крім того суд роз`яснює, що третя особа не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину відповідного віку з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Керуючись п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити в повному обсязі.
Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини, починаючи з 12 грудня 2019 року.
Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.А.Кащук