З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/477/20
Провадження №2/377/249/20
10 грудня 2020 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Малишенко Т.О., за участю секретаря судового засідання - Маряхіної І.В., за участі позивача ОСОБА_1 , за відсутності відповідача, третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м.Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 - про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням,
07 серпня 2020 року до суду подано позовну заяву, у якій позивач просить визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що у відповідності до розпорядження генерального директора Відокремленного підрозділу «Чорнобильська АЕС» № 58-пр. від 29 січня 1999 року на склад сім`ї: ОСОБА_6 , її брат ОСОБА_7 , позивач - ОСОБА_8 та її племінник ОСОБА_5 було передано у спільну сумісну власність трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підтвердження чого видано Свідоцтво про право власності на житло від 29 січня 1999 року. 15 березня 1999 року їх право спільної сумісної власності на вищевказане житлове приміщення було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області у реєстровій книзі за № 215/2. ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Славутичі Київської області помер брат позивача - ОСОБА_7 , після смерті якого його частка у праві спільної сумісної власності в їх квартирі в розмірі 1/4 її частини була успадкована спадкоємцями першої черги за законом, її матір`ю ОСОБА_9 , та її племінником ОСОБА_5 , по 1/8 частки на кожного на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 27 серпня 2015 року за реєстраційним № 1211 та№ 1212. 11 вересня 2015 року за Договором дарування квартири (частки), посвідченим державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1306, її мати ОСОБА_9 подарувала позивачу, ОСОБА_10 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.08.2015 року за реєстровим № 1211. На підтвердження реєстрації її права власності на отриману за договором дарування 1/8 частку даної квартири їй був виданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.09.2015 року, індексний номер 43701354, номер запису про право власності: 11137233. В подальшому з метою визначення розміру часток кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності у даній квартирі, отриманої відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року та їх відчуження співвласниками, між ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 5 червня 2019 року державним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області було посвідчено Договір про визначення часток у спільній сумісній власності, зареєстровано в реєстрі за № 687. Того ж дня, 05 червня 2019 року за Договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 688, позивачем було придбано у власність шляхом викупу у її племінника ОСОБА_5 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , які належали йому: 1/4 частка - на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1999 року та Договору про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 05.06.2019 року; 1/8 частка - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.08.2015 року Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 1212. 05 червня 2019 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори було внесено дані та зареєстровано її, ОСОБА_1 , право спільної часткової власності на набуті нею у ОСОБА_5 3/8 частки цієї квартири, на підтвердження чого їй був виданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 169370870, номер запису про право власності: 31870526. За умовами Договору купівлі - продажу нерухомого майна ОСОБА_5 , після його підписання, нотаріального посвідчення та державної реєстрації права власності позивача, втратив право власності на відчужені частки житлового приміщення, а отже і право користування ним. На даний час співвласниками квартири АДРЕСА_1 є , ОСОБА_1 - позивач у справі, якій належить право власності на ѕ частки житлового приміщення, та її мати ОСОБА_9 , у якої залишилося право власності на 1/4 частку квартири, отриману під час її приватизації. У квартирі за вищевказаною адресою, яка належить на даний час на праві спільної часткової власності, зареєстровано шестеро осіб: позивач - ОСОБА_1 - за останньою реєстрацією з 06.06.2019 року, її мати ОСОБА_9 - з 25.05.1990 року, її діти від першого шлюбу - син ОСОБА_11 , 2000 року народження, - з 08.11.2000 року, син ОСОБА_12 , 2010 року народження, - з 06.06.2019 року, син ОСОБА_13 , 2002 року народження, - з 06.06.2019 року, та племінник позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 13.07.1996 року, якій ніколи у їх квартирі не проживав як до моменту відчуження отриманої ним під час приватизації та у спадщину після смерті батька 3/8 частки даної квартири їй, так і після цього по сьогодняшній день. Де мешкає на даний час ОСОБА_5 позивачу невідомо, оскільки він після продажу їй своєї частки виїхав, з його слів, до м. Києва, і з того часу вона від нього ніякої інформації щодо його фактичного місця проживання та роботи не отримувала. Всі договора по утриманню цієї квартири та оплату комунальних послуг були укладені з її мамою - ОСОБА_9 , за якими фактично позивач самостійно оплачую дані послуги. В цьому їй частково допомагала її мати. Після відчуження відповідачем належних йому на праві спільної часткової власності 3/8 частки квартири він обіцяв вирішити питання зняття його з реєстрації у ній, але так і не виконав своєї обіцянки по даний час. ОСОБА_5 ніколи не звертався до правоохоронних органів з питань вчинення йому будь - яких перешкод у проживанні чи користуванні квартирою, про що свідчить довідка з Славутицького відділення поліції Броварського відділу поліції ГУ НП України у Київській області. Фактичне не проживання ОСОБА_5 у квартирі та його відсутність у ній як до моменту відчуження ним 3/8 частки житлового приміщення за Договором купівлі - продажу нерухомого майна від 05.06.2019 року, так і по сьогодняшній день підтверджується актами від 07.09.2018 р., 12.03.2019 р., 16.09.2019 р., 17.03.2020 р. та 31.07.2020 р., які були складені позивачем разом зі свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які проживають по сусідству. Будь - якої домовленості між позивачем, її матір`ю ОСОБА_9 та відповідачем з приводу збереження за ним права користування квартирою на час його відсутності у ній в них не було. Законом інше також не визначено тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свої прав.
Ухвалою судді від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.49).
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, у суді дала суду пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві.
Третя особа ОСОБА_9 , в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином по пошті та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності відповідачем до суду не подано. Відповідачем відзиву не подано.
За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 10 грудня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП ЧАЕС № 58-пр від 29.01.1999 року, ОСОБА_17 (на даний час ОСОБА_9 , третя особа у справі) на склад сім`ї: ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , було передано у спільну сумісну власність трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19). 15 березня 1999 року їх право спільної сумісної власності було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 215/2 .
З копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , виданого 12 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, вбачається, що ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 39 років, про що 12 червня 2014 року складено відповідний актовий запис № 59 (а.с.18).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, долучених до матеріалів справи, виданих Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 27 серпня 2015 року за реєстровим № 1211 та № 1212 - 1/4 частка ОСОБА_7 була успадкована спадкоємцями першої черги за законом, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 по 1/8 частки на кожного.
Як вбачається, з копії договору дарування квартири (частки) від 11 вересня 2015 року, долученої до матеріалів справи, посвідченим державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за №1306, ОСОБА_9 - третя особа у справі, передала безоплатно у власність ОСОБА_18 - позивачу у справі, 1/8 частку квартири номер АДРЕСА_1 (а.с.20-21). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано право власності позивача, індексний номер 43701354, номер запису про право власності:11137233 (а.с.22).
Як зазначено у свідоцтві про одруження, виданому 07 жовтня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_18 ., позивач у справі, зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 , після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище на ОСОБА_2 ( а.с. 16).
Договором про визначення часток у спільній сумісній власності від 05 червня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 співвласниками спільної сумісної власності на ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , визначено, що їхні частки у праві спільної власності є рівними, тобто по ј частці у кожного (а.с.23).
05 червня 2019 року за Договором купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченим державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 688, позивачем було придбано у власність шляхом викупу у її племінника ОСОБА_5 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 , які належали йому: 1/4 частка - на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1999 року та Договору про визначення часток у спільній сумісній власності, посвідченого Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області 05.06.2019 року; 1/8 частка - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.08.2015 року Славутицькою міською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 1212 (а.с.26-27).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 169370870, номер запису про право власності: 31870526 - 05 червня 2019 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори було внесено дані та зареєстровано, ОСОБА_1 , право спільної часткової власності на набуті нею у ОСОБА_5 3/8 частки вищезазначеної квартири 9 (а.с.28).
Згідно довідки управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 29.07.2020 року, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 - позивач у справі, ОСОБА_9 - третя особа у справі, ОСОБА_5 - племінник позивача, та її діти від першого шлюбу- ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с.37 ).
Довідкою Броварського відділення поліції Славутицького відділення поліції за №3523 від 03.08.2020 року підтверджено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 2015-2020 років із заявами щодо вчинення йому перепон у користуванні житловим приміщенням за вищевказаною адресою та інших протиправних дій по відношенню до нього зі сторони осіб, що проживають у даному приміщенні до Славутицького відділення поліції не звертався (а.с.38).
Відповідно до актів від 07.09.2018року, 12.03.2019року, 16.09.2019 року, 17.03.2020 року та 31.07.2020 року, підтверджено, що ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 не проживає, його особистих речей не виявлено, що також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 (а.с.39-43).
Свідок ОСОБА_15 суду показала, що позивача знає, відносини нормальні. Проживає в квартирі АДРЕСА_3 , а позивачка в квартирі АДРЕСА_4 , вони є сусідами. Там проживає позивачка ОСОБА_2 дітьми та її мама. ОСОБА_24 - це племінник ОСОБА_25 . З ними він ніколи не проживав. Був зареєстрований давно, але не проживав. При огляді квартирі, коли складались акти про не проживання, його речей ніяких в квартирі не було.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що вона є сусідкою позивачки, проживає поверхом вище. В цьому будинку вона проживає з 1990 року. Заходила до квартири позивачки неодноразово, та проживає разом зі своїми дітьми та мамою- ОСОБА_9 . ОСОБА_5 не бачила ні разу.
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що вона є сусідкою мами позивачки - ОСОБА_9 . Знає її біля п`ятнадцяти років. Знає, що у позивачки - ОСОБА_25 був брат і ОСОБА_5 це його син. ОСОБА_5 в цій квартирі не проживає і ніколи не проживав. Його речей також в квартирі немає.
Вислухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Як зазначено у ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.318 цього Кодексу).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 цього Кодексу).
За змістом ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Будь-якої домовленості між позивачем, відповідачем та третьою особою з приводу збереження за ним права користування вищезазначеною квартирою на час його відсутності у ній між ними не було.
Як зазначено у ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла, в тому числі і колишній, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 13.07.1996 року.
З пояснень учасників справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 не проживає та не проживав в спірній квартирі без поважних причин більше року.
Такими чином, позивачем у справі доведено що відповідач понад один рік не проживає у спірній квартирі без поважних причин, витрат по її утриманню не несе, а тому враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.
Керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, яка втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Копію рішення направити відповідачу для ознайомлення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повне рішення складено 14.12.2020 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
третя особа: ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Т. О. Малишенко