РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Білої А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОАО «Херсонського консервного комбінату», Херсонської міської ради, третя особа: КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР про визнання права власності на квартиру, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОАО «Херсонського консервного комбінату», Херсонської міської ради, третя особа: КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР про визнання права власності на квартиру, мотивовано тим, що 11.10.1996р. між нею та АО «Херсонський консервний комбінат» було укладено договір дольової участі на будівництво жилої квартири фізичній особі, предметом якого є будівництво для неї однокімнатної квартири АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію 02.02.1997р. відповідно до реєстраційного посвідчення. 28.01.1998р. Виконавчий комітет Херсонської міської ради народних депутатів видав їй ордер на квартиру АДРЕСА_2 . Згідно довідки АО «Херсонський консервний комбінат» станом на 01.04.2000р. розрахунок за вказану квартиру завершений повністю. 02.04.2001р. АО «Херсонський консервний комбінат» передало у власність позивачу квартиру АДРЕСА_2 . Однак технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 виданий АО «Херсонський консервний комбінат», який і вказаний власником квартири. Реєстрація права приватної власності на вказану квартиру за АО «Херсонський консервний комбінат» перешкоджає реалізації її прав власності на належне їй нерухоме майно. Просить визнати за нею право приватної власності на жилу однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 27,2кв.м., яка складається з: окремої кухні площею 5,2кв.м., ванної кімнати площею 3,1кв.м., коридора площею 3,3кв.м., балкон площею 1,1кв.м.; Зобов`язати КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР зареєструвати за позивачем право приватної власності на жилу однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 27,2кв.м., яка складається з: окремої кухні площею 5,2кв.м., ванної кімнати площею 3,1кв.м., коридора площею 3,3кв.м., балкон площею 1,1кв.м.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.04.2020 р. прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розглянути справу без її участі.

Представник відповідача ОАО «Херсонського консервного комбінату» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, покладався на розсуд суду.

Представник третьої особи КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про проведення засідання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 11.10.1996р. між ОСОБА_1 та АО «Херсонський консервний комбінат» було укладено договір дольової участі на будівництво жилої квартири фізичній особі, предметом якого є будівництво для неї однокімнатної квартири

АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію 02.02.1997р. відповідно до реєстраційного посвідчення, про що зазначено у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 .

28.01.1998р. Виконавчим комітетом Херсонської міської ради народних депутатів видано ОСОБА_1 ордер №20 серії 132 на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі рішення №448 від 17.12.1996р.

Згідно довідки АО «Херсонський консервний комбінат» станом на 01.04.2000р. розрахунок за вказану квартиру завершений повністю.

Відповідно до акту прийому-передачі від 02.04.2001р. АО «Херсонський консервний комбінат» передало у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 виданого 18.04.2001 року АО «Херсонському консервному комбінату», який і вказаний власником квартири.

Реєстрація права приватної власності на вказану квартиру за АО «Херсонський консервний комбінат» перешкоджає реалізації ОСОБА_1 прав власності на належне їй нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання правочину недійсним.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15, яка, з точки зору ч. 4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 07 жовтня 2015 року по справі №6-1622цс15 зазначила, що відповідно до ч. 5 ст.11ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України.

У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до змісту ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли в інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а метою подання позову про визнання права власності є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі щодо індивідуально визначеного майна.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення претендування на належне власнику майно за допомогою підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності, судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватися на встановленому судом під час розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

Отже, у випадку, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до ст. 392 ЦК України є спір або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримала ордер №20 від 28.01.1998 року на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі рішення №448 від 17.12.1996р., що посвідчує право власності на належну їй квартиру, прийняла участь у дольовій участі на будівництво вказаної жилої квартири, яка прийнята в експлуатацію, оплатила її у повному обсязі та згідно акту прийому-передачі отримала у власність вказану квартиру, однак в технічній документації зазначено власником не ОСОБА_1 , а АО «Херсонський консервний комбінат», що перешкоджає реалізації ОСОБА_1 прав власності на належне їй нерухоме майно.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити в частині визнання за ОСОБА_1 право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР зареєструвати за позивачем право приватної власності на жилу однокімнатну квартиру, вони не підлягають задоволенню судом, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на момент розгляду вказаної справи у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення вказаних дій.

Керуючись, ст.ст.15, 16, 316, 317, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. ст.ст.5, 12, 81, 141, 209, 223, 247, 263, 265 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОАО «Херсонського консервного комбінату», Херсонської міської ради, третя особа: КП «Бюро технічної інвентаризації» ХОР про визнання права власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 15.12.2020 року