Провадження № 2/263/951/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 березня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат державного бюджету,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат державного бюджету.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що громадянин України ОСОБА_1 надавав сприяння у перебуванні на території України громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , який був нелегальним мігрантом на той час. Відповідач був обізнаний про те, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 є нелегальним мігрантом та знаходиться на території України з порушенням міграційного законодавства. 22 жовтня 2019 року ОСОБА_3 витворений за межі території України на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області про примусове видворення за межі України із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (справа № 263/13213/19). 09 жовтня 2019 року відносно відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 206 КУпАП, серії ПР МДО № 000060 та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПР МДО № 000060. Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 видворений за межі території України 22 жовтня 2019 року, про що свідчить акт про повернення пасажира. Згідно з актом про фактичне здійснення витрат про примусове видворення іноземців (особи без громадянства) за рахунок власних коштів особи чи приймаючої сторони складає 7612 грн., а за рахунок державного бюджету 3724,93 грн. На підставі акту про фактично здійснені витрати про примусове видворення іноземців (особи без громадянства) Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області відповідачу надісланий лист від 28 листопада 2019 року № 1401.5-19344/14.1-19, яким запропоновано в досудовому порядку, добровільно сплатити витрати бюджету на примусове видворення іноземця. Відповіді на лист не надійшло. На підставі викладеного, керуючись ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 42, 43 ЦПК України, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 витрати, завдані внаслідок видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 за межі території України у розмірі 3724,93 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2019 року указану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 березня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він не заперечував проти заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що 22 жовтня 2019 року ОСОБА_3 витворений за межі території України на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 вересня 2019 року про примусове видворення за межі України із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства (справа № 263/13213/19).

Так, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 09 жовтня 2019 року, останній зазначив, що він здавав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про те, що він перебував на території України незаконно обізнаний не був.

09 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 206 КУпАП, серії ПР МДО № 000060 та постанова про накладення адміністративного стягнення серії ПР МДО № 000060.

Громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_3 видворений за межі території України 22 жовтня 2019 року, про що свідчить акт про повернення пасажира.

Згідно з актом про фактичне здійснення витрат про примусове видворення іноземців (особи без громадянства) за рахунок власних коштів особи чи приймаючої сторони складає 7612 грн., а за рахунок державного бюджету 3724,93 грн.

На підставі акту про фактично здійснені витрати про примусове видворення іноземців (особи без громадянства) Головним управлінням Державної міграційної служби України в Донецькій області відповідачу надісланий лист від 28 листопада 2019 року № 1401.5-19344/14.1-19, яким запропоновано в досудовому порядку, добровільно сплатити витрати бюджету на примусове видворення іноземця. Відповіді на лист не представлено.

Оцінка доказів.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають замісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що відповідач порушив порядок надання іноземцю житла.

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету. Фізичні або юридичні особи, які запрошували чи приймали іноземців та осіб без громадянства, влаштовували їх незаконний в`їзд, проживання, працевлаштування, сприяли в ухиленні від виїзду після закінчення строку перебування, за рішенням суду в установленому законом порядку відшкодовують витрати, завдані державі внаслідок видворення зазначених іноземців та осіб без громадянства.

За змістом ч. 3 ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» до кошторису витрат, необхідних для виконання рішення про примусове видворення іноземця та особи без громадянства, включається вартість:

- проїзних квитків для іноземця та особи без громадянства та осіб, які його супроводжують;

- послуг з утримання іноземця та особи без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні;

- послуг з ідентифікації особи;

- послуг з оформлення документів та вчинення інших дій, пов`язаних із примусовим видворенням, тощо.

Облік витрат, пов`язаних із примусовим видворенням, ведуть центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, органи охорони державного кордону, про що у двох примірниках складається акт за встановленою формою відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту державного кордону.

Застосовуючи вказані положення чинного законодавства до спірних відносин сторін, суд приходить до висновку, що з огляду на те, що ОСОБА_1 надав квартиру для проживання громадянину Республіки Узбекистан ОСОБА_2 , тобто надав йому житлову площу та не вжив заходів до забезпечення у встановленому порядку його своєчасної реєстрації, добровільно не відшкодовував витрати, завдані державі внаслідок його примусового видворення, встановлені витрати необхідно відшкодувати за рахунок відповідача.

Щодо судових витрат.

Так, позивачем при звернені до суду із позовом сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1921 гривень.

На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат державного бюджету задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області витрати, завдані внаслідок видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 за межі території України у розмірі 3724,93 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області судовий збір у сумі 1921 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, , юридична адреса: вул. Митрополитська, 20, м. Маріуполь, 87515, засоби зв`язку + 08.

Суддя Є.С. Ікорська