Ухвала

5 березня 2020 року

м. Київ

справа № 733/702/15-ц

провадження № 61-48954зно18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 1 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про задоволення грошових вимог, стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду та наказу № 170-к від 26 травня 2006 року і видачі дубліката трудової книжки, виплати відпускних за період вимушеного прогулу та матеріальної допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими і виключними обставинами постанови Верховного Суду від 1 лютого 2018 року, якою його касаційну скаргу задоволено частково. Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 1 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення коштів за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, а також в частині визнання робочими днями 30 березня 2005 року, 14 лютого 2006 року, 21 лютого 2016 року та 5 червня 2006 року і стягнення заробітної плати за ці дні скасовано. Провадження у справі в цій частині закрито. У іншій частині рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 7 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 1 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 1 лютого 2018 року залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків. Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

ОСОБА_1 необхідно було подати заяву із відповідним обґрунтуванням підстав для перегляду постанови Верховного Суду від 1 лютого 2018 року та документ на підтвердження сплати судового збору.

Також заявнику роз`яснено, що за подання і розгляд заяви з підстави, встановленої пунктом 2 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, судовий збір не сплачується.

Копія ухвали Верховного Суду від 26 грудня 2018 року направлялася рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену ОСОБА_1 у заяві.

Копію ухвали суду від 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав 9 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

18 квітня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_1 , у якій заявником вказано, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд касаційної інстанції повторно направив рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення копію ухвали від 26 грудня 2018 року про залишення заяви без руху на адресу, зазначену ОСОБА_1 у заяві.

Повторно направлену копію ухвали суду від 26 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав 20 лютого 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28 лютого 2020 року до касаційного суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що заявник посилається на неправильне застосування касаційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при прийнятті ним постанови від 1 лютого 2018 року.

Також у вказаній заяві ОСОБА_1 зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Інших документів на виконання ухвали від 26 грудня 2018 року від ОСОБА_1 не надходило.

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 у разі невиконання ухвали суду про залишення заяви без руху вона вважається неподаною та повертається.

Оскільки станом на 5 березня 2020 року заявником недоліки заяви не усунено, вказане свідчить про невиконання ним вимог ухвали Верховного Суду від 26 грудня 2018 року, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження за заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 1 лютого 2018 року і є підставою для визнання заяви неподаною та повернення її заявнику.

Керуючись статтями 185, 427 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 1 лютого 2018 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до заяви матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко