Єдиний унікальний номер 741/725/20
Провадження № 2/741/505/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 жовтня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому на підставі сертифіката серії ЧН № 0259717 право на земельну частку пай розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім. Фрунзе. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина (мати позивача) ОСОБА_3 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката серії ЧН № 0259717 належало ОСОБА_2 . З невідомих причин взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259717 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008833, відповідно до якого остання набула право власності на земельні ділянки площами 1,8584 га, кадастровий номер :02:002:2210, та 0,5589 га, кадастровий номер :02:002:2211, тобто лише на 1/2 частину земельних ділянок, на які мала право ОСОБА_3 відповідно до сертифіката серії ЧН № 0259717 та свідоцтва про право на спадщину. Розпорядженням Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 52 від 4 березня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе Носівської міської ради та передачу їх у власність громадян» ОСОБА_3 було передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № НОМЕР_1 площею 0,38 га (сіножаті), № НОМЕР_2 площею 0,48 га (пасовища), № НОМЕР_3 площею 0,84 га (сіножаті) та № НОМЕР_4 площею 0,49 га (пасовища). На ці земельні ділянки було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення їх меж в натурі (на місцевості), відповідно до якої: площа 1/2 частини земельних ділянок, які були помилково не оформлені за ОСОБА_3 , становить 1,8584 га, кадастровий номер :02:002:0500, та 0,5587 га, кадастровий номер :02:002:0501; площа земельної ділянки під № НОМЕР_1 становить 0,3830 га, її кадастровий номер :02:002:0358; площа земельної ділянки під № НОМЕР_2 становить 0,4824 га, її кадастровий номер :02:002:1149; площа земельної ділянки під № НОМЕР_3 становить 0,8403 га, її кадастровий номер :02:002:0722; площа земельної ділянки під № НОМЕР_4 становить 0,4889 га, її кадастровий номер :02:002:1148. За життя ОСОБА_3 не здійснила за собою реєстрацію права власності на ці земельні ділянки та не отримала державні акти. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Він (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину на ці земельні ділянки.

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельних ділянок площами 1,8584 га, кадастровий номер :02:002:0500, 0,5587 га, кадастровий номер :02:002:0501, 0,3830 га, кадастровий номер :02:002:0358, 0,4824 га, кадастровий номер :02:002:1149, 0,8403 га, кадастровий номер :02:002:0722, 0,4889 га, кадастровий номер :02:002:1148, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на своє ім`я.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,69 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП ім. Фрунзе. 25 грудня 1996 року на його ім`я на підставі рішення Носівської районної державної адміністрації № 155 від 1 липня 1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259717, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 359, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, на ім`я якої 24 жовтня 2002 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0259717 належало ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8; 52-58).

З повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 січня 2020 року (а.с. 41) вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2002 року ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008833, відповідно до якого остання набула право власності на земельні ділянки загальною площею 2,42 га (ділянка № НОМЕР_5 площею 1,86 га; ділянка № НОМЕР_6 площею 0,56 га), які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У судовому засіданні встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008833 був виданий лише на 1/2 частину земельних ділянок, які на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 025717 належали ОСОБА_2 та були успадковані ОСОБА_3 після його смерті, що підтверджується відповідною відміткою у державному акті (а.с. 11) та пояснювальною запискою до технічної документації (а.с. 38).

Таким чином, ОСОБА_3 за життя не набула право власності на іншу 1/2 частину земельних ділянок, на яку вона мала право відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 025717 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2002 року.

У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 52 від 4 березня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе Носівської міської ради та передачу їх у власність громадян» було передано ОСОБА_3 у власність земельні ділянки площами 0,3830 га, кадастровий номер :02:002:0358, 0,4824 га, кадастровий номер :02:002:1149, 0,8403 га, кадастровий номер :02:002:0722, та 0,4889 га, кадастровий номер :02:002:1148, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 39-41).

Таким чином, за життя ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства України розпочала процес приватизації вказаних земельних ділянок, але не отримала правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та не зареєструвала за собою право власності на них.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки площами 0,3830 га, кадастровий номер :02:002:0358, 0,4824 га, кадастровий номер :02:002:1149, 0,8403 га, кадастровий номер :02:002:0722, та 0,4889 га, кадастровий номер :02:002:1148, у зв`язку із відсутністю на них правовстановлюючих документів, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 400/02-31 від 19 травня 2020 року (а.с. 42).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлій ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, 125, ч. 1 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право на завершення приватизації земельних ділянок площами 1,8584 га, кадастровий номер :02:002:0500, 0,5587 га, кадастровий номер :02:002:0501, 0,3830 га, кадастровий номер :02:002:0358, 0,4824 га, кадастровий номер :02:002:1149, 0,8403 га, кадастровий номер :02:002:0722, 0,4889 га, кадастровий номер :02:002:1148, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на його ( ОСОБА_1 ) ім`я, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв