Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Волноваського районного суду Донецької області з позовом до Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області в якому просить встановити факту постійного проживання ОСОБА_1 однією родиною з ОСОБА_2 на день смерті останнього та визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що вона ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . За зазначеною адресою вона проживала з 1985 року. ОСОБА_2 був їй як брат, у 2003 році коли він захворів, вона забрала його жити до себе, оскільки йому була потрібна допомога та турбота. У них був спільний побут, вона купувала йому ліки та готувала для нього, разом вони святкували свята, він віддавав їй свою пенсію. Позивач зазначає, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 5,190 га, яка розташована на території Єгорівської сільської ради. Інших спадкоємців у померлого не має. Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви та роз`яснено, що для оформлення спадкових справ, їй необхідно надати рішення суду, щодо факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років. Тому вона звернулася до суду і просить встановити факт постійного її проживання з померлим ОСОБА_2 на час його смерті та визнати за нею право власності в порядку спадкування.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача Єгорівської сільської ради Волноваського районного суду Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, з прийняттям рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Благодатненською селищною радою Волноваського району Донецької області 28 грудня 2009 року, актовий запис №43, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Про те, що після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.190 га, (кадастрові номери :04:000:0138 та :04:000:0405) розташованої на території Єгорівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 995611 виданого Волноваською райдержадміністрацією 23.05.2007 року на підставі розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації №273 від 11.05.2006 року (а.с. 5).

Із наявної у матеріалах справи довідки №85 від 30.01.2020 року виданої Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що вона зареєстрована та постійно мешкає з 1985 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно довідки №1036 від 28.12.2019 року виданої Новоандріївською сільською радою Донецької області вбачається, що ОСОБА_2 з 2003 року по 2009 рік мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Також з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживала з ОСОБА_2 до дня його смерті та доглядала його. Вони мешкали за адресою ОСОБА_1 , а саме: в АДРЕСА_1 , та увесь цей час були пов`язані спільним побутом, разом обробляли город. Коли ОСОБА_2 хворів, позивач ОСОБА_1 піклувалася про нього, а після смерті, займалася його похованням.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд. Даний перелік не є вичерпним та ч.2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до абзацу другого п. 2 вказаної вище Постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Достовірно встановлено, що встановлення позивачу факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років зі спадкодавцем, йому потрібно з метою отримання спадщини на нерухоме майно.

Позивач посилається на норми ст.1264 ЦК України, відповідно до яких у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно Державного акту на права приватної власності на землю ОСОБА_2 належним чином набув права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законодавством України порядку, а позивач дійсно проживала разом з ОСОБА_2 з 2003 року по день його смерті однією сім`єю, доглядала за ним, здійснила поховання, що підтверджується наявними у справі доказами. З огляду на приписи чинного законодавства, суд вважає встановленим факт про який зазначає ОСОБА_1 та наявність правових підстав для визнання за нею право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217,1264 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 96, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 272, 273, 273, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , однією сім`єю з 2003 року на час смерті спадкодавця.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 5,190га, розташованої на території Єгорівської сільської ради Волноваського району Донецької області, яка складається із земельних ділянок площею 4,900 га, кадастровий номер :04:000:0138 та земельної ділянки площею 0,290 га кадастровий номер :04:000:0405.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Чальцева