Справа № 128/2441/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2020 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П
при секретарі судових засідань Славич К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на таке.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Представник ОСОБА_6 надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивачки. У разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької РДА - Кобельський Д.В. в судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву, в якій при ухваленні рішення суду поклався на розсуд суду, справу просив розглянути у його відсутність.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника, представника третьої особи відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що вони скористалися своїми процесуальними правами.
Заяв та клопотань до суду не надходило.
Ухвалою суду від 24.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 29)
Ухвалою суду від 22.11.2019 відкладено підготовче судове засідання, виклик відповідача вирішено здійснити шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 42).
Ухвалою суду від 26.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, виклик відповідача здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 74).
Ухвалою суду від 13.03.2020 постановлено, розгляд даної справи здійснювати в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відзиву на позов не подав, про причини неявки в судове засідання не повідомив.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.
З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу від 13.03.2020.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Лука Мелешківська Вінницького району Вінницької області (а.с. 4).
Згідно копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
З довідки про реєстрацію місця проживання особи №308 від 27.05.2019 (а.с. 7), виданої виконавчим комітетом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 27.05.2019 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с. 5) 25.05.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».
Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду від 30.07.2014 (а.с. 21) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено; шлюб, зареєстрований 02.09.2013 року у виконавчому комітету Луко-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №16 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачу змінено прізвище на « ОСОБА_2 ».
Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду від 01.08.2014 (а.с. 20) з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.07.2014 і до повноліття дитини.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.08.2019 (а.с. 11) було обстежено умови проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 . Дитина проживає в сім`ї до складу якої входять мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (періодично працює за кордоном) та баба - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Будинок побудований в 1947 році, добудова 2000 року, матеріал стін - цегла, покрівля - металочерепиця, загальна площа 100 кв.м, житлова площа 41 кв.м. У дитини є окрема кімната, створені належні умови для відпочину, навчання і розвитку. Психологічний клімат в сім`ї позитивний.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Луко-Мелешківської сільської ради №1131 від 19.08.2019 (а.с. 12) до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , входить син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки №120 від 29.05.2019 Лука-Мелешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ОСОБА_3 навчається у 5 класі даної школи (а.с. 56).
Відповідно до характеристики учня 5-Б класу Лука-Мелешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 від 29.05.2019 за вих. №119, дитина навчається у даній школі з першого класу, школу відвідує систематично. Оскільки мати періодично виїздить за кордон на заробітки, то вихованням дитини займається його баба - ОСОБА_11 , яка постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Намагаючись допомагати онукові у навчанні, оплачує додаткові заняття з окремих предметів. Батько дитини за час навчання дитини у 5 класі, жодного разу до школи не навідався і не зателефонував, навчанням та досягненням дитини не цікавиться.
Аналогічного змісту і характеристика на учня Лука-Мелешківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 від 20.08.2019 за вих. №157 (а.с. 10).
Відповідно до копії рішення комісії з питань захисту прав дитини при Вінницькій районній державній адміністрації Вінницького району Вінницької області №66 від 26.06.2019 (а.с. 52) вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобовязано службу у справах дітей РДА підготувати висновок органу опіки та піклування РДА з даного питання та направити до суду.
З копії Висновку щодо позбавлення батьківських прав №01-51/1510 від 11.07.2019 Вінницької районної державної адміністрації Вінницького району Вінницької області (а.с. 53) вбачається, що Комісією з питань захисту прав дитини 26.06.2019 повторно було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийнято рішення, що є всі підстави для прийняття позитивного рішення. З даного висновку вбачається, що Комісією рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було прийнято на підставі дослідження документів, а саме: розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, довідки Лука-Мелешківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 29.05.2019, характеристики Лука-Мелешківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 29.05.2019, довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Лука-Мелешківської сільської ради від 30.05.2019, довідки-характеристики виконавчого комітету Лука-Мелешківської сільської ради від 23.05.2019, свідчення сусідів ОСОБА_1 - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , засвідчені секретарем Лука-Мелешківської сільської ради (а.с. 54-71).
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін).
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Стаття 27 Конвеції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року передбачає, що батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 , п. 2 ст.6 Конвенції про права дитини про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою покладення на них відповідальності, передбаченої законом.
Статтею 157 СК України передбачено обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні і право на особисте спілкування з нею.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно із частиною четвертою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).
При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Проте, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, стороною позивача не доведено у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а посилання на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Навпаки, за змістом позовної заяви позивача, суд вбачає наявність конфлікту між нею та відповідачем, вбачається особиста образа позивачки на відповідача через існування значної суми заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання їх неповнолітнього сина, а також бажання позивачки убезпечити себе від можливих майбутніх процедур отримання у відповідача відповідного дозволу на виїзд дитини за кордон, хоча на даний час такої перешкоди не доведено. Крім того, сама позивачка досить часто буває за кордоном на роботі, а вихованням і доглядом дитини займається її мати, тобто баба дитини.
Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, також не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.
Також суд, при ухваленні рішення не може взяти за основу висновок органу опіки та піклування районної адміністрації 11.07.2019 щодо можливості позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки даний висновок обґрунтований виключно письмовими документами та не було вислухано саму дитину та самого відповідача ОСОБА_2 ..
Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.
Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
За таких обставин суд не погоджується із висновком Висновком щодо позбавлення батьківських прав №01-51/1510 від 11.07.2019 Вінницької районної державної адміністрації Вінницького району Вінницької області, оскільки цей висновок немотивований і суперечить інтересам дитини.
Таким чином, судом не встановлено ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачкою не доведено викладених у позовній заяві фактів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст.ст. 15, 18, 150, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 1, 10, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.П. Шевчук