КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/12584/16-ц

12 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стаднюка Юрія Миколайовича на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ларіонової Н.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 05.05.2015 року між страхувальником « ОСОБА_3 » та страховиком ПрАТ «Європейське туристичне страхування» було укладено договір комплексного страхування подорожуючих за межами України № 5546170, за яким застрахованою особою був ОСОБА_4 на період з 10.05.2015 року по 16.11.2015 року.

ОСОБА_4 , перебуваючи в Екваторіальній Гвінеї, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Відповідно до медичного свідоцтва про смерть від 12.09.2015 року причиною смерті ОСОБА_4 є зупинка серця, раптова смерть.

Вона, як спадкоємиця померлого та вигодонабувач за договором, звернулась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку із її чоловіком.

Листом № 256 від 04.08.2016 року ПрАТ «Європейське туристичне страхування» відмовило їй у виплаті страхового відшкодування за нещасним випадком, що стався з її чоловіком.

Вважаючи таку відмову незаконною та безпідставною вона звернулася в суд з даним позовом та, з урахуванням уточнень позовних вимог, просиласуд стягнути з відповідача ПрАТ «Європейське туристичне страхування» на свою користь страхову виплату в розмірі 5 000 Євро, що за курсом НБУ на дату пред`явлення позову становить 144 115,50 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 11 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стаднюк Юрій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що висновок суду першої інстанції про те, що причина смерті застрахованої особи, зазначена в свідоцтві про смерть ОСОБА_4 , відноситься до захворювань серця, що виключає можливість визнання заявленого випадку страховим є безпідставним, так як суперечить дійсним обставинам справи та умовам договору страхування.

Судом проігноровано умови пункту 3.4.3. договору страхування, згідно якого страховим випадком є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, та п.3.3. договору, яким визначено, що нещасним випадком є раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась, внаслідок якої настав розлад здоров`я застрахованої особи або її смерть.

При цьому, сторонами не оспорюється, що у застрахованої особи ОСОБА_4 сталася раптова зупинка серця від чого він помер, що чітко підпадає під визначення нещасного випадку, зазначене у п.3.3. договору, а саме «випадкової, короткочасної та непередбачуваної події, що фактично відбулась і внаслідок якої настала смерть застрахованої особи».

Зазначене беззаперечно свідчить про те, що із застрахованою особою стався страховий випадок, а саме: смерть наслідок нещасного випадку ( раптової зупинки серця), а та обставина, що лікарі не змогли визначити конкретної причини власне вже самої зупинки серця - не впливає на факт настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування.

Вважав безпідставною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування яка зводиться до неправильного трактування страховиком п.3.3. договору, на думку якого, для настання нещасного випадку смерть застрахованої особи мала настати лише з причин: травматичного пошкодження; випадкового гострого отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розривів (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій.

Водночас, із п.3.3. договору страхування вирізняються два окремі види нещасних випадків, а саме: раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження; випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами ( промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розриви (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій) застрахованої особи; раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настала її (застрахованої особи) смерть.

Перелічені в дужка ситуації (хвороби/захворювання) є лише різновидами розладу здоров`я, що вказує на страховий випадок «настання розладу здоров`я» та не мають жодного відношення до причин настання іншого страхового випадку - «смерті».

У свою чергу, умови договору страхування не містять переліку конкретних причин настання страхового випадку, зокрема смерті особи, для визнання даного випадку страховим.

Також страхова компанія, мотивуючи свою відмову у здійсненні страхової виплати, безпідставно посилається на п.3.5. договору страхування, який не має жодного відношення до справи. У п.3.5. договору вказано, що виключенням із страхових випадків є захворювання застрахованої особи (за винятком правцю, сказу). Проте позивачка не стверджувала, що із застрахованою особою стався страховий випадок - «захворювання» та не просить відшкодувати витрати внаслідок того чи іншого захворювання особи. За умовами договору, смерть застрахованої особи, як і розлад її здоров`я, є окремими страховими випадками. Умови договору страхування не містять вказівки на те, що захворювання є виключенням із причин настання страхового випадку, а не виключенням із страхових випадків, як це передбачено п.3.5. договору.

У відзиві на апеляційну скаргу голова правління ПрАТ «Європейське туристичне страхування» ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що зазначена в медичному свідоцтві про смерть причина смерті ОСОБА_4 - зупинка серця, відповідно до Міжнародного класифікатору хвороб відноситься до захворювань, що згідно п.3.5. договору страхування є виключенням із переліку страхових випадків та відповідно є підставою для відмови у страховій виплаті. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент смерті застрахованої особи, останній не мав захворювань. Звертає увагу на те, що позивач ототожнює поняття страхування життя, де одним із страхових випадків є смерть застрахованої особи незалежно від обставин її настання (за виключенням навмисних дій особи), та страхування від нещасних випадків. У свою чергу, позивачем не надано доказів того, що смерть застрахованої особи мала місце внаслідок подій, визначених в п.3.3. договору страхування, які визнаються нещасним випадком. Пунктом 3.3. передбачено вичерпний перелік подій, які визнаються нещасним випадком, серед яких відсутня раптова зупинка серця.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стаднюк Юрій Миколайович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування» адвокат Шевчук Вікторія Василівна в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2015 року між ПрАТ «Європейське туристичне страхування», як страховиком, та ТОВ «Лаура Тур», як страхувальником, було укладено договір комплексного страхування подорожуючих за межами України № 5546170, за яким застрахованою особою визначено ОСОБА_4 , період страхування останнього за цим договором - з 10.05.2015 року по 16.11.2015 року.

Під час дії вказаного договору страхування, 16.06.2015 року ОСОБА_4 , знаходячись в м. Бата (Екваторіальна Гвінея), захворів на малярію та звернувся по допомогу до медичної установи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в Екваторіальній Гвінеї, ОСОБА_4 помер.

Відповідно до медичного свідоцтва про смерть від 12.09.2015 року, виданого Медичним центром «Мир», Екваторіальна Гвінея, м. Бата, причиною смерті ОСОБА_4 є зупинка серця, раптова смерть.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2015 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «Європейське туристичне страхування» із заявою про отримання страхового відшкодування за договором страхування, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_4 .

Згідно страхового акту № 50998 від 25.07.2016 року ПрАТ «Європейське туристичне страхування» захворювання ОСОБА_4 на малярію було визнано страховим випадком та здійснено страхову виплату в розмірі 10 570,69 грн. (254 000,00 центральноафриканських франків), що підтверджується платіжним дорученням № 10008 від 26.07.2016 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ульяновського районного нотаріального округу Кіровоградської області Веліховською Т.С., спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із страхової виплати у розмірі 254 000,00 центрально- африканських франків, яка значиться за спадкодавцем на підставі довідки, виданої ПрАТ «Європейське туристичне страхування» від 11.07.2016 року за вих.№213.

Листом від 04.08.2016 року № 256 ПрАТ «Європейське туристичне страхування» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування за фактом смерті ОСОБА_4 внаслідок нещасного випадку з посиланням на те, що жодна з перелічених у п.3.3. договору страхування подій не була причиною смерті застрахованої особи, а також на те, що згідно п.3.5. договору виключенням із страхових випадків є захворювання застрахованої особи. Враховуючи відсутність інших даних, смерть ОСОБА_4 є наслідком зупинки серця в результаті серцево-судинної хвороби, тому не має правових підстав для визнання випадку смерті застрахованої особи страховим згідно умов договору страхування.

01.09.2016 року позивачка звернулась до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг зі скаргою на порушення ПрАТ «Європейське туристичне страхування» законодавства у сфері надання фінансових послуг.

Листом від 15.09.2016 року № 311 ПрАТ «Європейське туристичне страхування» повідомило позивачку про відсутність підстав для перегляду попередньо прийнятого рішення, оскільки ПрАТ «Європейське туристичне страхування» не було допущено порушень під час розгляду заяви ОСОБА_1 по випадку, який стався із застрахованою особою ОСОБА_4 12.09.2015 року. Також в даному листі вказано, що причиною смерті застрахованої особи не був нещасний випадок, про що свідчили б медичні документи або документи інших компетентних органів. Причиною смерті згідно наданого медичного свідоцтва є раптова зупинка серця, що не може бути наслідком нещасного випадку. Враховуючи відсутність інших даних, смерть ОСОБА_4 є наслідком зупинки серця в результаті серцево-судинної хвороби, адже саме ця хвороба має наслідком раптову зупинку серця, тому підстав для визнання випадку смерті застрахованої особи страховим - немає.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач ПрАТ «Європейське туристичне страхування» безпідставно та незаконно відмовило їй у виплаті страхового відшкодування за нещасним випадком, що стався з її чоловіком.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати, суд першої інстанції посилався на те, що причина смерті, зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_4 відноситься до захворювань серця, а тому за умовами договору страхування вказаний випадок не є страховим і правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки страхового відшкодування немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони ґрунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах та вимогах матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частинами 1,2 ст. 991 ЦК України передбачено, що страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (частина перша статті 16 Закону України «Про страхування»).

Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя (стаття 6 Закону України «Про страхування»).).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхової події. Обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Таким чином, основними умовами виникнення страхової події, забезпеченої договором страхування, є випадковість, короткочасність, непередбачуваність та незалежність від застрахованої особи такої події, що призвела до розладу здоров`я або смерті застрахованої особи.

Пунктом 3.1. розділу 3 (страхування від нещасного випадку під час подорожі) договору комплексного страхування подорожуючих за межами України № 5546170, укладеного 05.05.2015 року між ПрАТ «Європейське туристичне страхування», як страховиком, та ТОВ «Лаура Тур», як страхувальником, за яким застрахованою особою визначено ОСОБА_4 , передбачено, що предметом страхування є майнові інтереси, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з життям та здоров`я застрахованої особи.

Згідно п.3.2. вказаного договору страхування, вигодонабувачем є спадкоємець за законом.

Пункт.3.3. договору страхування визначає, що нещасним випадком є раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження; випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами ( промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розриви (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій) застрахованої особи або її смерть.

У п.3.4. договору страхування вказано, що страховим випадками є: тимчасовий розлад здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку; встановлення застрахованій особі первинної інвалідності внаслідок страхового випадку; смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до п.3.7.3.3 вищевказаного договору страховик здійснює виплату 100% страхової суми за нещасним випадком в разі смерті застрахованої особи - вигодонабувачу. При цьому, страхова сума на особу в разі настання нещасного випадку становить 5000 Євро.

Пунктом 3.5. договору визначено, що виключенням із страхових випадків, крім зазначеного у пунктах 10.14 і 10.15 є захворювання застрахованої особи (за винятком правцю, сказу).

У п.10.14 договору страхування перераховані причини відмови у страховій виплаті. Підставою для відмови страховика у здійсненні страхової виплати є: навмисні дії або бездіяльність страхувальника (застрахованої особи), спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, вчинених у стані необхідної самооборони (без перевищення її меж) або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій застрахованої особи встановлюється відповідно до чинного законодавства України.; подання страхувальником (застрахованою особою або особою, на користь якої має бути здійснена страхова виплата) завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку та суму витрат; створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку без поважних на це причин або порушення термінів узгодження самостійних витрат на лікування, а також невчасне подання документів страховику для отримання страхової виплати (страхового відшкодування); невиконання страхувальником (застрахованою особою) своїх обов`язків за договором; невиконання вказівок страховика в процесі урегулювання страхової події; отримання страхувальником (застрахованою особою) повного відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні; лікувальний відпочинок, реабілітаційне, санаторно-курортне та оздоровче лікування, а також спа-процедури; захворювання, які є наслідком психічної реакції на військові події, внутрішні заворушення, терористичний акт, авіакатастрофу або побоювань, пов`язаних із такими подіями; хронічні, психічні захворювання, навіть якщо вони проявляються періодично; страхування осіб у віці від 65 до 75 років без додаткового платежу (націнки); інші випадки, передбачені чинним законодавством України.

У п.10.15 договору страхування вказано, що не визнаються страховими випадками події, які сталися внаслідок: громадських заворушень, страйків або надзвичайного стану, дії ядерного інциденту чи іонізуючого випромінювання, застосування ядерної, хімічної чи біологічної зброї; вчинення самогубства або замаху на самогубство застрахованою особою (за винятком випадків, коли застраховану особу було доведено до такого стану протиправними діями третіх осіб); здійснення або при спробі здійснення застрахованою особою протиправних дій, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі страховим випадком, що встановлено компетентними органами.

З огляду на зазначене, для виплати заявнику страхового відшкодування необхідно довести, що смерть застрахованої особи відбулася внаслідок нещасного випадку - раптової, випадкової, короткочасної та непередбаченої події, тобто внаслідок дії зовнішнього фактору, а не внаслідок захворювання.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Як встановлено вище, згідно медичного свідоцтва про смерть від 12.09.2015 року, виданого Медичним центром «Мир», Екваторіальна Гвінея, м. Бата, причиною смерті ОСОБА_4 є зупинка серця, раптова смерть.

З довідки посольства України в Королівстві Іспанія від 1 жовтня 2015 року №500/113-15 вбачається, що тіло громадянина України ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Бата (Екваторіальна Гвінея), не має інфекційних захворювань.

Як вбачається з листа, наданого позивачці директором Представництва компанії в Україні Duglas Alliance від 01.10.2015 року, ОСОБА_4 працював в компанії Duglas Alliance по трудовому контракту від 10.05.2015 року на посаді машиніста екскаватора на будівництві в Республіці Екваторіальна Гвінея. 12.09.2015 року під час виконання робіт на екскаваторі, приблизно о 15 годині 30 хвилин, екскаватор, яким керував ОСОБА_4 , в період завантаження піску на самосвал з`їхав на пару метрів в сторону і зупинився. ОСОБА_4 був виявлений в кабіні екскаватора зі спущеними руками, сильним потовиділенням, на звуки та жести не реагував. При цьому, ніяких явних зовнішніх факторів, які б могли вплинути на здоров`я ОСОБА_4 не спостерігалося. Причини такого стану ОСОБА_4 , його діагноз були не зрозумілими. В медичному центрі «La Paz» в м. Бата було надано кваліфіковану медичну допомогу, але в 20:00 год. лікарі медичного центру зафіксували зупинку серця ОСОБА_4 . В процесі розслідування даного нещасного випадку комісія компанії встановила наступні факти. Кожен ранок робочого дня ОСОБА_4 , як і інші водії транспортних засобів, проходили перед рейсовий медичний огляд, скарг на стан здоров`я у нього не було, і він допускався до роботи, в тому числі вранці 12.09.2015 року. В кімнаті АДРЕСА_1 гуртожитку № АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_4 , була оглянута його при ліжкова тумбочка, в якій були виявлені медичні препарати 20 найменувань: Омез , Но-шпа, Но-шпа форте, Спазмил-М, Сорбекс, Лоперамид, Лоперамид-Здоров`я, Фосфалюгель, Де-Нол, Копацил, Лорноксикам, Флюколд, Нимид Форте, Панкреатин, Кальцій-Д3-Нікомед, Стрептоцидова мазь 10%, Бальзам в`єтнамський «Зірочка», крем для рук, бинт марлевий медичний, розчин спиртовий брильянтовий зелений, що зафіксовано актом. В упаковках медичних препаратів була відсутня велика кількість медикаментів, що свідчить про їх вживання ОСОБА_4 і вказує на те, що він займався самолікуванням. До медичних працівників зі скаргами і заявами про відмову в наданні йому медичної допомоги не звертався. Згідно пояснень медичних працівників компанії, ці препарати застосовуються для лікуванні, в тому числі пептичної виразки та гастроезофагиальної рефлексної хвороби («печія»), при функціональних шлунково-кишкових розладах, при виразковій хворобі шлунка і дванадцятиперстної кишки, при спазмах шлунка і кишківника. Передозування препаратів провокує порушення серцевого ритму і провідності, в тому числі повну блокаду пучка Гіса («синдром обкрадання») і зупинку серця, які можуть мати летальний наслідок. По висновку комісії, погіршення здоров`я ОСОБА_4 стало не по причині впливу на нього небезпечного виробничого фактору чи середовища. З огляду на відсутність великої кількості медичних препаратів в упаковках, приступи болі в епігастрії часто турбували ОСОБА_4 . Вірогідно ОСОБА_4 міг хворіти виразковою хворобою, яку приховував і лікував самостійно. Вірогідно, за білю в епігастрії виразкового походження, приховувалися приступи стенокардії, які не були розпізнані ОСОБА_4 і не лікувалися, що можливо, могло призвести до гострого інфаркта міокарда з летальним наслідком.

З листа головного лікаря Олександрівської клінічної лікарні м. Києва від 02.03.2017 року №524/01 Л.П.Антоненко на запит відносно пацієнта ОСОБА_4 повідомлено, що 29.04.2015 року ОСОБА_4 проходив медичну комісію в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва для отримання довідки Ф 082/о. Згідно виписки з амбулаторної картки від терапевта по місцю проживання за останні 3 роки пацієнт за медичною допомогою не звертався, на «Д» обліку не перебував. Пред`явив повний перелік документів, пройшов медичну комісію. На ЕКГ від 27.04.2015 року - гострої патології не виявлено, є ЕКГ-ознаки неповної блокади правої ніжки пучка Гіса (що не потребує лікування, а лише спостереження).

Оцінивши вказані докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови відповідача у виплаті позивачці страхового відшкодування, оскільки позивачкою не доведено, що смерть застрахованої особи ОСОБА_4 настала внаслідок нещасного випадку - раптової, випадкової, короткочасної та непередбаченої події, тобто внаслідок дії зовнішнього фактору, а саме внаслідок травматичного пошкодження; випадкового гострого отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розривів (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій), як визначено умовами п.3.3. договору страхування, а не внаслідок захворювання.

Обгрунтованими є доводи відповідача про те, що у Міжнародному класифікаторі хвороб МКХ-10, який є у загальному доступі, міститься пункт 146.9 «Зупинка серця, не уточнена» підрозділу 146 «Зупинка серця» розділу 130-152 «Інші хвороби серця».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що причина смерті (зупинка серця, раптова смерть), зазначена у свідоцтві про смерть застрахованої особи ОСОБА_4 , відноситься до хвороб серця, що, відповідно до умов договору страхування, не є нещасним випадком та виключає можливість визнання заявленого випадку страховим.

Доводи апеляційної скарги про те, що смерть застрахованої особи ОСОБА_4 настала через нещасний випадок, а тому вказана подія є страховим випадком, колегія суддів відхиляє, так як позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що смерть застрахованої особи настала внаслідок нещасного випадку - раптової, випадкової, короткочасної та непередбаченої події, тобто внаслідок дії зовнішнього фактору, а саме внаслідок травматичного пошкодження; випадкового гострого отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розривів (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій), як визначено п.3.3. договору страхування.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги про те, що у застрахованої особи ОСОБА_4 сталася раптова зупинка серця від чого особа померла, що чітко підпадає під визначення, зазначене у п.3.3. договору, а саме «випадкової, короткочасної та непередбачуваної події, що фактично відбулась і внаслідок якої настала смерть застрахованої особи» апеляційний суд вважає недоведеними.

Також колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що у п.3.3. договору страхування вирізняються два окремі види нещасних випадків, а саме: - раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження; випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами ( промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розриви (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій) застрахованої особи; - раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настала її (застрахованої особи) смерть. Перелічені в дужках ситуації (хвороби/захворювання) є лише різновидами розладу здоров`я, що вказує на страховий випадок «настання розладу здоров`я» та не мають жодного відношення до причин настання іншого страхового випадку - «смерті».

Вказані доводи скарги є власним трактуванням позивачки та її представника умов п.3.3. договору страхування, які суперечать дійсному змісту п.3.3 договору страхування.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що умови договору страхування не містять переліку конкретних причин настання страхового випадку, зокрема смерті особи, для визнання даного випадку страховим, оскільки в п.3.3. та п.3.4.3. договору страхування вказано, що страховим випадком є смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку. У свою чергу, нещасним випадком є раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настав розлад здоров`я (травматичне пошкодження; випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розриви (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій) застрахованої особи або її смерть. Таким чином, в договорі страхування вказано конкретне коло випадків, які визнаються страховими. При цьому, під нещасним випадком розуміється раптова, випадкова, короткочасна та непередбачена подія, що фактично відбулась і, внаслідок якої настав розлад здоров`я застрахованої особи або її смерть. А до подій відноситься: травматичне пошкодження; випадкове гостре отруєння отруйними рослинами, хімічними речовинами (промисловими або побутовими), недоброякісними харчовими продуктами, за винятком харчової токсикоінфекції (сальмонельозу, дизентерії), ліками; захворювання кліщовим енцефалітом (енцефаломієлітом) або поліємілітом; розриви (поранення) органів або їх вилучення внаслідок невірних медичних маніпуляцій.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення у даній справі не було враховано умови пунктів 3.3. та 3.4.4 договору страхування, оскільки умови договору страхування в цілому були предметом дослідження суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка. Судом зроблено правильний висновок про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що страховик правомірно відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування та про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейське туристичне страхування», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхової виплати.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стаднюка Юрія Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стаднюка Юрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Головуючий: Судді: