Номер провадження: 22-ц/813/3592/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 рокуу складі судді Абухіна Р.Д.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 5 099 448,75 грн.; зобов`язання ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір дарування, з ціллю передачі позивачу на праві власності 684 476 штук іменних акцій ПАТ «Гібридний соняшник», передбачених мировою угодою, яка була затверджена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014; стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судового збору в розмірі 9280,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2018 заборонено ОСОБА_2 відчужувати та анульовувати цінні папери - прості іменні акції у кількості 2879 штук, що складають 71,9750% Статутного фонду Приватного акціонерного товариства «Селена».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2018 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка утворилась, у зв`язку з невиконанням мирової угоди, зобов`язання виконати дії, передбачені мировою угодою від 04.12.2014 та стягнення боргу за договором займу в частині вимог щодо зобов`язання ОСОБА_2 укласти з ОСОБА_1 договір дарування, з ціллю передачі позивачу на праві власності 684 476 штук іменних акцій ПАТ «Гібридний соняшник», передбачених мировою угодою, яка була затверджена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014, закрито.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2018 виділено в окреме провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка утворилась, у зв`язку з невиконанням мирової угоди на суму 3748736,25 грн, а також в окреме провадження вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 1350712,50 грн за договором позики від 23.12.2014.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2019 скасовано заборону ОСОБА_2 відчужувати та анульовувати цінні папери - прості іменні акції у кількості 2879 штук, що складають 71,9750% Статутного фонду Приватного акціонерного товариства «Селена», накладену ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2018.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,в якій просить її скасувати та залишити в силі ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2018.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме невиконання ОСОБА_2 умов мирової угоди від 04.12.2014 було підставою для звернення до суду з позовом про стягнення вартості та забезпеченням позову шляхом накладення заборони на акції Приватного акціонерного товариства «Селена». Іншого майна, за рахунок якого можна було б забезпечити позовні вимоги у ОСОБА_2 , окрім зазначених цінних паперів, у нього немає, а скасування забезпечення позову необхідно йому для виведення їх з обтяження, тоді у апелянта не буде ніяких можливостей виконати рішення. Суд постановив оскаржену ухвалу, не маючи підтвердження про внесені відповідачем грошові кошти на рахунок суду з метою забезпечення позову. Були відсутні підстави для скасування забезпечення у вигляді залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі та відсутнє рішення про відмову у позові щодо стягнення заборгованості, яка виникла при виконанні мирової угоди від 04.12.2014. Не було клопотання відповідача про заміну одного заходу забезпечення іншим. Саме судом об`єднаний позов було роз`єднано на три позови. Суд, зазначаючи в ухвалі суду від 06.02.2019, що ним враховано, що на даний момент розглядається заборгованість, яка становить 1350712,50 грн, навіть без врахування уточнень позовних вимог, які надійшли до суду 06.02.2019, що є не співмірним, вжитим заходам забезпечення позову, не зазнаючи, які повинні бути прийняті заходи забезпечення позову, не бере до уваги, що існує два позови про стягнення боргу, розмір якого перевищує п`ять мільйонів гривень, обидва яких знаходяться у його провадженні.

05.08.2019 ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу без змін.

У судове засідання 25.02.2020 представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні 25.02.2020 представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошовий борг у розмірі 5 099 448,75 грн; зобов`язати ОСОБА_2 укласти з позивачем договір дарування, з ціллю передачі позивачу на праві власності 684 476 штук іменних акцій ПАТ «Гібридний соняшник», передбачених мировою угодою, яка була затверджена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 9280 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.10.2018 провадження у справі в частині вимог щодо стягнення заборгованості, яка утворилась, у зв`язку з невиконанням мирової угоди, зобов`язання виконати дії, передбачені мировою угодою від 04.12.2014 та стягнення боргу за договором займу в частині зобов`язання ОСОБА_2 укласти з позивачем договір дарування, з ціллю передачі позивачу на праві власності 684 476 штук іменних акцій ПАТ «Гібридний соняшник», передбачених мировою угодою, яка була затверджена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014, закрито.

З позову вбачається, що вимога про стягнення коштів з ОСОБА_2 5 099 448,75 грн складається з боргу за мировою угодою в розмірі 3 748 736,25 грн та боргу за договором позики в розмірі 1 350 712,50 грн, які роз`єднані судом в окремі провадження ухвалою суду від 29.10.2018 (а.с.14,16).

У клопотанні представник відповідача вказує, що у зв`язку із закриттям провадження по справі в частині вимог щодо стягнення заборгованості, яка утворилась, у зв`язку з невиконанням мирової угоди, зобов`язання виконати дії, передбачені мировою угодою від 04.12.2014 та стягнення боргу за договором займу в частині зобов`язання ОСОБА_2 укласти з позивачем договір дарування, з ціллю передачі позивачу на праві власності 684 476 штук іменних акцій ПАТ «Гібридний соняшник», передбачених мировою угодою, яка була затверджена ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014, та виділенням в окреме провадження позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка складає 1 350 712,50 грн., вжиття таких заходів позову є неспівмірним з викладеними вимогами.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності скасування заборони ОСОБА_2 відчужувати та анульовувати цінні папери - прості іменні акції у кількості 2879 штук, що складають 71,9750% Статутного фонду Приватного акціонерного товариства «Селена», накладеної ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.02.2018, оскільки такі заходи забезпечення позову були вжиті на забезпечення вимог на суму 5 099 448,75 грн, втім провадження в частині вимог закрито, вимоги про стягнення коштів роз`єднані в різні провадження, і у цій справі предметом стягнення є борг за договором позики в розмірі 1 350 712,50 грн. При цьому викладені вимоги за договором позики не пов`язані зі змістом мирової угоди, по якій зазначені акції були предметом спору.

Таким чином, забезпечення позову в такий спосіб в зв`язку з викладеними обставинами не можна вважати співмірним вжитим заходам забезпечення позову, враховуючи закриття провадження в частині вимог щодо стягнення заборгованості, яка утворилась, у зв`язку з невиконанням мирової угоди, зобов`язання виконати дії щодо акцій, передбачені мировою угодою від 04.12.2014.

Оскільки предметом вирішення у цій справі є лише вимога про стягнення коштів з ОСОБА_2 у розмірі 1 350 712,50 грн, то наявність інших проваджень у складі того ж суду до уваги прийнята бути не може, оскільки вимоги роз`єднані, відтак є самостійними справами, тому доводи скарги про наявність ще одного провадження можуть бути лише підставою для окремого вжиття заходів забезпечення позову в іншій справі.

Із заявою про скасування заходів забезпечення позову відповідачем надано суду копії договору банківського вкладу (депозиту) під умовою від 27.11.2018 і платіжного доручення від 27.11.2018 про перерахування банку 1000000,00 грн, що свідчить про наявність майна, яким може бути забезпечено вимоги співмірно із ціною позову, тому ОСОБА_3 не позбавлена права подання заяви про вжиття таких заходів. Крім того, декларація ОСОБА_2 свідчить про наявність у нього і іншого цінного майна, яким може бути забезпечений позов.

Частина перша ст. 158 ЦПК України не передбачає, що забезпечення позову скасовується виключно в разі внесення грошових коштів на рахунок суду, тому такі доводи також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно з ч.12 ст. 158 ЦПК України грошові кошти, внесені відповідачем (іншою особою) на рахунок суду з метою забезпечення позову відповідно до частини четвертої статті 156 цього Кодексу, підлягають поверненню відповідачу (іншій особі), який здійснив таке забезпечення, протягом п`яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду про повну відмову в позові або ухвалою суду про залишення позову без розгляду або закриття провадження.

Згідно з ч.4 ст. 156 ЦПК України у разі вжиття судом заходів забезпечення позову про стягнення грошової суми відповідач (інша особа) може за своєю ініціативою забезпечити позов шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вимог позивача або надання гарантії банку на таку суму.

Частина 12 статті 158 ЦПК України передбачає лише порядок повернення грошової суми відповідачеві в разі, якщо він скористався передбаченим ч.4 ст. 156 ЦПК України правом відповідача за своєю ініціативою забезпечити позов, що не стосується скасування заходів забезпечення позову за вмотивованим клопотанням відповідача в порядку ст. 158 ЦПК України.

Отже, скасування забезпечення позову не стосується заміни одного заходу забезпечення іншим, тобто скаржник безпідставно посилається на порушення судом першої інстанції ст. 156 ЦПК України.

Виділені матеріали справи не містять уточнених позовних вимог від 06.02.2019, згідно яких розмір боргу за договором займу складає 1 747 620,00 грн, на які посилається апелянт у скарзі, але збільшення розміру позовних вимог з 1 350 712,50 грн на 1 747 620,00 грн у даному випадку на суть питання вплинути не може також з мотивів та підстав, викладених вище.

Відповідно до ст.85 Господарського кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески. Забезпечуючи позов у спосіб заборони розпорядження цінними паперами у вигляді акцій, що складають 71,9750% Статутного фонду Приватного акціонерного товариства «Селена», послугами якої користується ТОВ «Трансаудіт», судом вирішено про права осіб, які не є учасниками справи, а тому з огляду і на такі обставини ухвала про скасування заходів забезпечення позову відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржену ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 13.03.2020.

Головуючий:

Судді: