Справа № 2-2366/2010
Провадження № 6/161/551/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Олексюка А.В.,
за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловського Романа Олеговича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -
Головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловський Р.О. звернувся в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 44417863 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2366/2010 виданого 19.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсиббанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1089139,13 грн. По вказаному виконавчому документу відкрито виконавче провадження, проте в добровільному порядку боржник рішення суду не виконує.
Зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредиту між боржником та стягувачем 30 травня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.05.2008 року управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, проте згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2008 року зазначена квартира належить ОСОБА_1 та підтверджується договором іпотеки № 2441 від 30.05.2008 року приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу.
Однак боржником не здійснено належну реєстрацію нерухомого майна переданого в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк».
Вказує, що та обставина, що боржник не зареєстрував в установленому законом порядку за собою право власності на квартиру - перешкоджає йому звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за рішенням суду.
На підставі наведеного, просить суд, звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
В судове засідання головний державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловський Р.О. не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив подання задовольнити.
Судом проведено розгляд справи без повідомлення інших заінтересованих осіб відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України.
Дослідивши наявні матеріали справи, пояснення державного виконавця, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловського Р.О. перебуває виконавче провадження № 44417863 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2366/2010 виданого 19.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1089139,13 грн.
Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловського Р.О. від 18 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання з виконання виконавчого листа № 2-2366/2010, виданого 19 травня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1089139,13 грн.
Для розшуку майна боржника у виконавчому провадженні направлено запити до ДПС України та ПФУ про наявні рахунки та джерела отримання доходів та направлено запит до МВС України про наявність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.
Згідно з повідомлення ДПС України інформація про наявність відкритих рахунків в установах банків у боржника відсутня. За інформацією з ПФУ відомості про джерела доходів боржника також відсутня. З повідомлення Сервісного центру МВС України: транспортні засоби за боржником не зареєстровані.
Також встановлено, що боржник на виклики державного виконавця не з`являється, добровільно рішення суду не виконує.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.05.2008 року управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, проте згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2008 року зазначена квартира належить ОСОБА_1 та підтверджується договором іпотеки № 2441 від 30.05.2008 року приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу.
Однак боржником не здійснено належну реєстрацію нерухомого майна переданого в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк».
Таким чином, право власності на вищезазначену квартиру в установленому законом порядку не зареєстровано боржником, що унеможливлює звернення стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем у виконавчому провадженні № 44417863 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2366/2010 виданого 19.05.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «Укрсиббанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1089139,13 грн.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Аналіз наведених норм та дослідження доказів вказує на те, що головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловським Р.О. доведено обставини, які підтверджують правомірність звернення до суду з поданням про звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки право власності на це нерухоме майно не зареєстроване за боржником ОСОБА_1 , який є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу, а відтак суд дійшов висновку, що подання головного державного виконавця Постоловського Р.О. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку підлягає до задоволення.
Враховуючи вищенаведене, а також той факт, що ОСОБА_1 добровільно не виконує рішення суду, керуючись статтями 1, 5, 10, 18, 26, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 353, 440 ЦПК України, суд, -
Подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Постоловського Романа Олеговича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задовольнити.
Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку за боржником у виконавчому проваджені № 44417863 ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 14 грудня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк