П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Київ

Справа № 22-13959 Головуючий у 1-й інстанції: Колесник О. М.

Унікальний № 753/2717/20 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

у с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј части з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 11 лютого 2020 року і до повноліття сина (а. с. 1-3).

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 05 листопада 2005 року сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився спільний син ОСОБА_3 . На даний час шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму до повноліття дитини (а. с. 21-23).

В обґрунтування позову вказував, що син сторін тривалий час проживає з батьком, який сам особисто його утримує за свої грошові кошти. Мати рідко приходить його відвідувати, а якщо і приходить, то постійно влаштовує сварки, при цьому будь-якої фінансової або матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх її доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2020 року і до досягнення ним повноліття.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 , адвокат Корнієнко А. А., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яки її позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі (а. с. 44-45).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у визначений судом строк не подав.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Корнієнка А. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 05 листопада 2005 року сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . На даний час шлюб між сторонами не розірвано. Сторони мешкають окремо один від одного. Неповнолітній син сторін тривалий час проживає разом з батьком, що він і підтвердив у судовому засіданні, допитаний в якості свідка. Крім того, пояснив, що мати приїздить рідко і постійно створює сварки. Згідно з відомостями листа спеціалізованої школи № 329 м. Києва за період навчання ОСОБА_3 в школі батьківські збори відвідував лише батько дитини, він же спілкувався з класним керівником і вчителями, цікавився навчанням свого сина.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надавала ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини, але позивач по зустрічному позову бажає отримувати аліменти визначені судом в частці від щомісячного доходу відповідача за зустрічним позовом, що є його правом.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , крім іншого, вказує, що Дарницьким районним судом м. Києва 20 травня 2020 року за заявою ОСОБА_2 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку/доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року та надає копію вказаного наказу (а. с. 89).

Звіривши указану обставину з даними, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що такий судовий наказ виданий і є чинним.

Отже на час ухвалення рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року був чинним судовий наказ від 20 травня 2020 року, виданий за тими самими вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , між тими самими сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів убачає підстави для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та закриття провадження у справі в цій частині.

Водночас, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні первісного позову ОСОБА_1 , є доведеними.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

В цій частині районним судом на підставі показань допитаного у якості свідка чотирнадцятирічного сина сторін ОСОБА_3 правильно встановлено, що дитина перебуває на утриманні батька (а.с.59).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що наразі дитина проживає у батьків ОСОБА_2 і позивач не може забрати сина у зв`язку з опором зі сторони родичів відповідача, не можуть бути прийняті судом у якості підстав для задоволення первісного позову, оскільки знаходяться у площині вирішення питання визначення місця проживання дитини, що не є предметом спору у даній справі.

Одночасно суд акцентує увагу на тому, що за правилом ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Доводи апеляційної скарги про те, що наразі дитина не проживає у обох батьків, також не можуть бути підставою для задоволення первісного позову, адже ця обставина не є свідченням того, що дитина перебуває на утриманні ОСОБА_1 .

Як вже зазначено вище, Дарницьким районним судом м. Києва 20 травня 2020 року за заявою ОСОБА_2 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку/доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 травня 2020 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо вирішення первісного позову відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення первісного позову немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасувати.

Провадження у справі в цій частині закрити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома