ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2020 року м. Херсон

справа № 658/2962/19

провадження №22-ц/819/197/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Терещенка О.Є. від 28 жовтня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.07.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

З урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10.05.2019 року має заборгованість у розмірі 44503,04 грн, з яких: 0,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11369,01 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 28488,65 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2050,00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина); 2095,38 грн штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором б/н від 05.07.2013 року та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року в задоволенні позовним вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно звільнив боржника від сплати заборгованості, оскільки відповідачем заборгованість не оспорювалася та не заявлялись ним позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним або нікчемним. Доказів, що відповідача не було ознайомлено з іншими Тарифами та/або Умовами та правилами, ніж ті що долучені до позовної заяви відповідачем не надано, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав не брати до уваги саме ті Тарифи, Умови та правила, що долучені Банком до позовної заяви. Рішення суду першої інстанції щодо не ознайомлення відповідача з Тарифами, Умовами та правилами ґрунтуються на припущеннях. Із виписки по рахунку відслідковується, що відповідач користувався коштами. Отже, користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, жодних заперечень щодо розміру заборгованості за договором від відповідача не було, тобто він погоджувався із розміром нарахованих відсотків та неустойки. Суд першої інстанції помилково вважав про добровільне погашення заборгованості відповідачем, адже не звернув увагу, що позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 11369,01 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, кошти по якому були використані позичальником, що вбачається з виписки по рахунку, та не повернуті відповідачем. Судом не враховано положення ст.ст.634,1054 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судове засідання суду апеляційної інстанції відповідач не з`явився. З урахуванням положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 ..

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суду про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті 24 грудня 2014 року, як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 23 квітня 2015року, зобов`язання вважається виконаним добровільно.

Судом встановлено, що 05 липня 2013 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У анкеті-заяві міститься підпис ОСОБА_1 як позичальника та відмітка про те, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитного договору та розміру встановленого банком на платіжну кредитну карту кредитного ліміту, а у наданому банком витязі із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» зазначено, зокрема, базову процентну ставку, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. Вказаний витяг із Тарифів не підписаний позичальником /а.с.12,13/.

За розрахунком банку станом на 05 липня 2013 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 44 503,04 грн, яка складається із: заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11369,01 грн; нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 28488,65 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в сумі 2050,00 грн; штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн та штрафу (процентна складова) в сумі 2095,38 грн.

Надана банком суду апеляційної інстанції виписка по рахунку свідчить, що відповідач активно користувався послугами банку в тому числі щодо користування коштами банку. / а.с.66-72/

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві-анкеті не заначено розмір кредитного ліміту, пені та штрафів, у разі неналежного виконання зобов`язання.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути зокрема пеню та штрафи.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування боргу, Банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05.07.2013 року, посилався та надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, серед іншого, визначено дію договору(12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку -50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил та саме у вказаній редакції надавалися відповідачу для ознайомлення і він погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Також матеріали справи не містять підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і пені, штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань та саме в зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16 цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (05.07.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (у липні 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, неустойки, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, який в внаслідок не отримання повідомлення про розгляд справи не міг підтвердити чи визнати умови укладеного з банком договору, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 05липня 2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів, оскільки надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, судом першої інстанції в порушення норм процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Банком надана довідка про отриману відповідачем кредитну картку НОМЕР_1 - з терміном дії 07/18 /а.с.74/.

Так, Банк у суді апеляційної інстанції надав виписку за період з 01.01.1999 року по 06.11.2019 року по картці НОМЕР_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 з яких вбачається, що: 04.11.2014 встановлено кредитний ліміт 600 грн, 05.05.2016 збільшено та 06.05.2016 встановлено кредитний ліміт 2000 грн /а.с.66-73/. Разом з тим, використання коштів банку за відкритим банком рахунку та кредитною карткою відповідача у розмірі, що перевищує кредитний ліміт вбачається з виписки по рахунку в тому числі щодо сум 8 152 грн 80 коп. та 3 216,21 грн, які відповідачем банку не повернуті/ а.с.66-72/.

Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки з виписки по руху коштів, прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт і він активно користувався грошовими коштами, в тому числі поза межами кредитного ліміту, використовуючи овердрафт, що неможливо без звернення до банку з використання кредитної картки.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11369,01 грн.

Ураховуючи часткове скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позову, беручи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову до суду та за подання апеляційної скарги у розмірі 1227,03 грн (25,55 % від ( 1921 грн /а.с.36/ + 2881,50 /а.с.75/).

Керуючись статтями 367,374,376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: м. Київ, вул.Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11369,01 грн (одинадцять тисяч триста шістдесят дев`ять гривень однієї копійки).

В решті це ж рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( адреса місця реєстрації - АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: м. Київ, вул.Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) судові витрати у сумі 1227,03 грн ( одна тисяча двісті двадцять сім гривень три копійки) .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року

Суддя І.В. Склярська