Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/4319/20
Провадження № 2/644/1569/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засіданні Ступницького К.В.,

Позивача ОСОБА_1 ,

Представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» Петриченка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», ТОВ «Харківгаз збут» щодо захисту прав споживачів, порушених неналежним виконанням зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 18.06.2020 року подано до суду відповідний позов. Просив суд визнати виконання зобов`язань АТ «Харківміськгаз» у надання послуг з постачання (до 01.07.2015 року), а з зазначеної дати послуг з доставки та визначення фактичного об`єму спожитого позивачем природного газу, неналежним чином. Визнати право власності позивача на 2957,83 куб.м. оплаченого але недоданого і не отриманого природного газу, як набутого відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України. Визнати за АТ «Харківміськгаз» наявність перед позивачем боргу з оплаченого природного газу у об`ємі 2957,83 куб.м., як недоданого і позивачем не отриманого. Зобов`язати АТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаз збут» примусового виконати зобов`язання в натурі шляхом зміни змісту зобов`язання на такий (відповідно до припису п.2 ч.1 ст.611 ЦК України): АТ «Харківміськгаз», ТОВ «Харківгаз збут» та наступним постачальника і розподілювачам природного газу здійснювати щомісячно безоплатне постачання природного газу ОСОБА_1 та його правонаступникам допоки зазначений об`єм газу 2957,83 куб.м. буде вичерпаний щомісячним постачанням та отриманням відповідно до показань квартирного лічильника газу. Визнати право позивача та його правонаступників не здійснювати оплату поточного надання послуг з постачання та розподілу природного газу до повного погашення відповідачем та постачальником газу і їх правонаступниками існуючої заборгованості з постачання недоданого газу в об`ємі 2957,83 куб.м.. В обґрунтування позову посилався на те, що він з сім`єю є побутовим споживачем послуг з газопостачання з 1986 року в м.Харкові, проживає однією сім`єю з дружиною та сином в квартирі АДРЕСА_1 . Відповідач АТ «Харківміськгаз» до 01.07.2015 року був надавачем послуг з постачання природного газу, зокрема побутовим споживачам м.Харкова, а з зазначеної дати надає послуги з розподілу природного газу. Його квартира обладнана газовою плитою, для приготування їжі та забезпечена централізованим гарячим водопостачанням. Він, як споживач у зобов`язанні є кредитором та здійснює належну оплату послуг. В період з вересня 2001 року по 31 липня 2017 року йому було нараховане та здійснено ним оплату за 2957,83 куб.м., зверх спожитого природного газу, зазначений об`єм якого не був та не міг бути йому наданим та спожитим. Вважав, що має місце неналежне виконання відповідачем договірного зобов`язання в частині визначеного об`єму наданого та спожитого газу, а також нарахування йому оплати даного обсягу газу, виходячи з наступного. В цей період діяли норми споживання газу, встановлені актами КМУ. Відповідно до Постанови КМУ №619 від 08.06.1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» з 01.07.1996 року діяла норма споживання газу в обсязі 9,8 куб.м., а з 01.10.2014 року шляхом внесення у зазначену постанову змін, становила у різні періоди 6 куб.м., 4,4 куб.м., 3,3 куб.м. людино-місяців. Постановою КМУ від 27.02.2019 року №143 Постанова №619/96 була скасована, норма споживання встановлена у об`ємі 3,28 куб.м. на одну людину в місяць, у разі відсутності у споживача лічильника газу. Дана норма є остаточною і відображає, як вважає КМУ, найбільш реальний об`єм газу, більше якого побутовий споживач протягом місяця витратити не може, тобто цей об`єм у бік завищення є граничний. Тобто, попередні норми споживання ґрунтувались на припущеннях, були недостовірними та завищеними. Як встановив КМУ спожити більше 3,28 куб.м. на місяць одна людина не можу (для зручності розрахунків 3,28 округлена на 3,№, похибка на користь відповідача), а обєкм спожитого газу визначався чинними на той момент нормами, то різниця 9,8 куб.м. 3,3 куб.м. =6,5 куб.м., 6,0 куб.м. 3,3 куб.м.=2,7 куб.м., 4,4 куб.м. 3,3 куб.м.=1,4 куб.м. (у відповідні періоди) оплачених споживачами об`ємів газу на одну людину залишалась щомісячно у постачальника, тобто споживачам не надавалась. Ним оплачувалась встановлений нормами споживання об`єм газу, але, як це випливає зі змісту Постанови №619/96 та постанови КМУ №143 від 27.02.2019 року, одержував лише його частину відповідно до встановлених Постановою КМУ №619/96 із подальшими змінами, норм: 3,3 куб.м.х3= 9,9 куб.м., замість 9,8 куб.м.х3 =29,4 куб.м., 3,3 куб.м. х 3= 9,9 куб.м., замість 6,0 куб.м. х3 =18 куб.м., 3,3 куб.м. х3=9,9 куб.м., замість 4,4 куб.м.х4 = 13,2 куб.м.. Оплачений газ в об`ємах 24,9 9,9 = 19,5 куб.м., 18,0 9,9 = 8,1 куб.м., 13,2 9,9 =3,3 куб.м. щомісячно залишався у постачальника. Враховуючи остаточну на цей час та найбільш реальну, як вважає КМУ, норму споживання у 3,28 куб.м. (округлену до 3,3 куб.м. для зручності розрахунку) за період з 01.09.2001 року по 31.07.2017 року позивачем проведено розрахунок об`єму спожитого газу, що був ним оплачений, але недоотриманий на трьох осіб, що складає 2957,83 куб.м., відповідно до наданого ним розрахунку. Тобто, АТ «Харківміськгаз», до 01.07.2015 року, як постачальник газу, нараховував та одержував від нього оплату за завищену кількість газу, договірний об`єм якого його не надавався, а з 01.07.2015 року, вже не як постачальника, а як розподілювач, що здійснює доставку газу споживачу, визначає об`єм доставленого споживачу газу, на підставі якого тепер вже як постачальник ТОВ «Харківгаз збут» нараховує споживачу оплату та отримує її. Посилався на те, що всупереч вимогам ст.ст.328, 526, 622, 714 ЦК України АТ «Харківміськгаз» неправомірним нарахуванням змусив його оплачувати кількість газу, якого він не одержував і не споживача, що є істотним порушенням умов договірного зобов`язання, за період з вересня 2001 року по 01.07.2017 року йому була завдана матеріальна шкода у виді безпідставних витрат коштів на оплату зазначеного об`єму газу, розмір збитків складає (294813 +0,36) х 2957,83 = 9784,89 грн.. Враховуючи вимоги ст.58 Конституції України, та частини другою ст.5 ЦК України випливає, що Постанова КМУ від 27.02.2019 року №143 має зворотню дію в часі, оскільки пом`якшує цивільну (матеріальну) відповідальність побутового споживача, як фізичної особи, тому є всі підстави для її застосування за період від прийняття Постанови КМУ №619/96 до цього часу. Тобто, борг у відповідача перед позивачем складає у вигляді надання об`єму газу в розмірі 2957,83 куб.м., на суму 9784,89 гривень, як його вартість. Вважав, що саме АТ «Харківміськгаз» є відповідачем, оскільки підприємство ТОВ «Харківгаз збут» було утворено шляхом виділу з АТ «Харківміськаз», та до ТОВ «Харківгаз Збут» перейшла частина прав та обов`язків, зокрема на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу з 01.07.2015 року. АТ «Харківміськгаз» залишилось ліцензіатом з розподілу природного газу, в тому числі з питань, що стосуються нарахувань обмів газу, а також є Оператором ГРМ. Враховуючи положення ч.3 ст.109 ЦК України вважав, що АТ «Харківміськагз» та ТОВ «Харківгаз збут» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, а основним боржником вважав саме АТ «Харківміськгаз». Звертав увагу на те, що він вже звертався до суду із позовом до ТОВ «Харківгаз збут» з цим же самим предметом позову та йому було відмовлено, оскільки даний відповідач не є належним. Фактично, відповідно до поданих позивачем заяв в прядку ст.ст.182, 183 ЦПК України, не просив змінити умови договору, а просив змінити договір за рішенням суду, тобто розпорядження суду у вигляді судового рішення, настане одночасно з набранням рішенням законної сили. Представником відповідача АТ «Харківміськгаз» було подано відзив на позовну заяву. Просили в задоволенні позову відмовити. Посилались на те, що АТ «Харківміськгаз» здійснює свою діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року №3296-VІІІ. Приміщення квартири позивача обладнано наступним газовим обладнанням: плита газова (ПГ). Цей вид газового обладнання передбачений для використання природного газу за наявності централізованого гарячого водопостачання. З 05.03.2019 року за адресою проживання позивача був встановлений лічильник газу та об`єм спожитого газу обліковується за показниками лічильника. Позивач зазначає, що з 01.09.2001 року йому було неправомірно, з порушенням норм законодавства, розрахований об`єм спожитого газу. На теперішній час діє Постанова КМУ від 27.02.2019 року №143, яка визначає норму споживання за відсутності лічильнику, що на одну людино-місяць при наявності газової плити складає 3,28 куб.м.. Тому, починаючи з 01.09.2001 року йому повинен бути нарахований об`єм спожитого природного газу, виходячи з норми 3,28 куб.м. на одну людину. В обміркуванні своєї позиції він виходить з норм споживання, передбачених даною Постановою. З цією позицією відповідач категорично не згодний. Норми (об`єми) споживання природного газу на одну особу з 08.06.1996 року регулюються Постановами КМУ, а саме Постановою КМУ від 08.06.1996 року №619, норма споживання складала 9,8 куб.м.; Постановою КМУ від 06.08.2014 року №409 внесені зміни до Постанови КМУ від 08.06.1996 року №619 та встановлена норма споживання 6 куб.м., Постановою КМУ від 29.04.2015 року №237 внесені зміни до Постанови КМУ від 08.06.1996 року №619 та встановлена норма споживання 3 куб.м.. 21.09.2015 року рішенням окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/16447/15 Постанова КМУ від 29.04.2015 року №237 була скасована. Київським апеляційним адміністративним судом було підтверджено правомірність вказаного рішення ухвалою від 04.11.2015 року. Постановою КМУ від 23.03.2016 року №203, встановлено норму споживання 4,4 куб.м.. Пунктом 2 цієї Постанови КМУ передбачено, що застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників затверджених п.1 цієї постанови здійснюється з 01.02.2016 року. Постановою КМУ від 18.08.2017 року №609 внесені зміни до Постанови КМУ від 23.03.2016 року №203 та встановлена норма споживання 3,3 куб.м.. Постанова КМУ від 23.03.2016 року №203 скасована рішенням окружного адміністративного суду м.Києва від 30.05.2018 року, дане рішення набрало законної сили 09.08.2018 року. Даним рішенням було також скасовано п.1 Постанови КМУ від 23.03.2016 року №204, яким скасована Постанова КМУ від 23.03.2016 року №204. 27.11.2018 року Верховним судом остаточно підтверджено правомірність рішення судів першої та другої інстанції по справі №826/2507/18 про скасування Постанови КМУ від 23.03.2016 року №203 та пункту 1 Постанови КМУ від 23.03.2016 року №204. На теперішній час, відповідно до Постанови КМУ від 27.02.2019 року №143 затверджені норми споживання природного газу при користуванні плитою газовою за наявності централізованого постачання гарячої води 3,28 куб.м.. Пунктом 2 даної постанови встановлено: застосування норм природного газу побутовим споживачам у разі відсутності лічильників газу, затверджених даною постановою здійснюється з 09.08.2018 року. Відповідно до вимог ст.53 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 07.10.2020 року №2591-VІ постанови КМУ, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування. Посилались на те, що ст.58 Конституції України закріплено принцип зворотної дії закону в часті, але в даному випадку законодавцем було чітко визначено у Постанові КМУ №143 від 27.02.2019 року, що норма споживання природного газу побутовими споживачами здійснюється з 09.08.2018 року. Виняток з принципу закріпленого в ст.58 Конституції України має місце лише у випадку коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи, це стосується лише застосування пом`якшення або скасування відповідальності. Також зазначали, що твердження позивача щодо створення ТОВ «Харківгаз збут» шляхом виділу з АТ «Харківміськгаз» є помилковим. З 01.07.2015 року господарську діяльність з постачання природного газу на території Харкова здійснює ТОВ «Харківгаз Збут», якому відповідно до постанови НКРЕКП №1588 від 21.05.2015 року була видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану), вугільних родовищ. АТ «Харківміськгаз» є ліцензіатом з розподілу природного газу. Обидва підприємства існують паралельно та здійснюють господарську діяльність, але виконують різні ліцензійні функції з 01.07.2015 року, є різними юридичними особами, різними суб`єктами господарювання, не пов`язані між собою, ведуть окрему фінансову-господарську діяльність. З питань розрахунків за спожитий газ за період з 01.07.2015 року позивачу є необхідним звертатись до ТОВ «Харківгаз збут».

Представником відповідача ТОВ «Харківгаз збут» було подано відзив на позовну заяву, в якому просили в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву посилались на те, що позивач звертався із позовом до суду з вимогами до ТОВ «Харківгаз збут», за результатами розгляду позову рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.06.2019 року, що було залишено без змін апеляційною інстанцією, в задоволенні позову було відмовлено. При цьому, судами встановлено, що вони не є належними відповідачами, оскільки обов`язок щодо об лікування та інших видів розподілу природного газу відносить до функцій газорозподільного підприємства, яким є ПАТ «Харківміськгаз». Всі відомості про обсяги спожитого природного газу споживачем вони отримують від Оператора ГРМ. Зазначали, що ними здійснюється нарахування відповідно персоніфікованих даних про фактичних обсяг спожитого природного газу, наданих Оператором ГРМ. З 01.07.2015 року Оператором ГРМ щомісячно надаються дані про обсяг спожитого природного газу, на підставі яких товариство проводить нарахування. Норми споживання встановлюються Кабінетом Міністрів України, та є єдиними для всіх населених пунктів. Окрім того, вважали, що наявність рішення суду є підставою для закриття провадження у справі.

Позивачем подано відповідь на відзив АТ «Харківміськгаз», в якій зазначив, що не погоджується із доводами відповідача, зазначає, що в дійсності зменшення норми споживання природного газу зменшує (пом`якшує) матеріальну відповідальність споживачів, оскільки їм не доведеться сплачувати за завищений та недостовірний об`єм газу, якого вони не одержували. Тобто, є правомірним випадок застосування до Постанови КМУ 3143 від 27.02.2019 року принципу зворотної дії у часі у період з 01.09.2001 року. Також, зазначав, що він звертався із позовом до ТОВ «Харківгаз збут» та рішенням суду було встановлено, що вони не є неналежним відповідачем з питання визначення об`ємів наданого та спожитого газу, оскільки саме АТ «Харківміськгаз» надає відповідні дані. Посилався на те, що є обставини, що свідчать про неналежне ведення відповідачем АТ «Харківміськгаз» господарської діяльності, а саме з урахуванням неналежного ведення постачальниками газу первинного (оперативного) обліку результатів роботи, бух обліку та фінансової звітності, це призвело до тог, що відповідач не помітив дисбаланс в об`ємах придбаного для продажу та проданого газу. Про порушення відповідачем ліцензійних умов, свідчать и постанови НКРЕКП №881 від 04.07.2013 року та №2988 від 20.12.2019 року, якими на відповідача накладено штрафи. Тому, наполягав на тому, що йому не було надано оплачений ним обсяг газу, тобто виникла заборгованість, відповідачем не виконувався припис ч.1 ст.714 ЦК України, відповідно до якого він має оплачувати вартість лише прийнятих ресурсів, тобто фактичного об`єму. Доказів належного виконання Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» щодо обліку фактично наданого об`єму газу відповідачем не надано.

Позивачем подано відповідь на відзив ТОВ «Харківгаз збут», в якому зазначено, що він за позовом просить зобов`язати не лише даного відповідача змінити зміст зобов`язання, а двох осіб. Окрім того, співвідповідач помилково ототожнює позовні вимоги даної справи із вимогами у справі №644/4319/20, оскільки в тій справі обов`язки позивач просив покласти виключно на ТОВ «Харківгаз збут», за весь термін з 01.09.2001 року по липень 2017 року, а у дані справі, обов`язки по зміні умов зобов`язання за період з 01.09.2001 року по липень 2017 позивач покладає на АТ «Харківміськгаз», а з 01.07.2015 року на ТОВ «Харківгаз збут», оскільки на виконання вимог Закону України «Про ринок природного газу», саме шляхом виділу з АТ «Харківміськгаз» було створено відповідне товариство.

В судовому засіданні позивач доводи свого позову підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача АТ «Харківміськгаз» проти задоволення позову заперечувала, підтримала доводи викладені у відзиві. Представник відповідача ТОВ «Харківгаз збут» в судове засідання не з`явився, у подано відзиві просив розглядати справу за їх відсутності. Суд, вислухавши доводи позивача, представника відповідача АТ «Харківміськгаз», дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до довідки про склад сім`ї позивач у справі проживає в квартира АДРЕСА_1 , із родиною у складі: дружини ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 .. Зазначено про наявність пільг в 50% МВС. Відповідно до даних довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова позивач та члени його родини є зареєстрованими за вказаною адресою. ОСОБА_4 , син позивача, з 10.08.1994 року по 06.11.2015 року проходив службу в ОВС України, з 07.11.2015 року проходить службу в Національній поліції України по момент видачі довідки, довідка №8807/119-12/01-2019 від 13.12.2019 року. Приміщення квартири обладнано наступним газовим обладнанням: плита газова (ПГ). Цей вид газового обладнання передбачений для використання природного газу за наявності централізованого гарячого водопостачання. З 05.03.2019 року за адресою проживання позивача був встановлений лічильник газу та об`єм спожитого газу обліковується за показниками лічильника.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України закріплено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивач просив визнати виконання зобов`язань АТ «Харківміськгаз» неналежним чином, визнати право власності на оплачений але недоданий і не отриманим природний газ, визнати за АТ «Харківміськгаз» наявність перед позивачем боргу з оплаченого природного газу та зобов`язати відповідачів примусово виконати зобов`язання в натурі шляхом зміни змісту зобов`язання, а також визнати право позивача та його правонаступників не здійснення певних дій. Підстав для закриття провадження у справі в частині вимог до ТОВ «Харківгаз збут» суд не вбачає, оскільки в рамках даної справи та справи №644/4319/20, були однаковими підстави позову, але предмет позову різний, вимоги до співвідповідача в рамках справи визначені про солідарну відповідальність.

Оцінюючи доводи позивача в частині заявлених вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, відносини з приводу постачання населенню природного газу регулюються ст. 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, кодекс ГРМ.

Виходячи з положень статей 6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про ринок природного газу», який визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи; оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року.

Зокрема згідно п.1 розділу І Правил постачання природного газу ці Правила регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ).

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Правил підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є в тому числі наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача.

Відповідно до п.13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Аналогічні положення містить Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, згідно п.2.2 якого обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи.

Згідно п.4.4 Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. За змістом наведених норм обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем.

Взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі побутовими споживачами, визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором розподілу природного газу,затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до п.п.8 п.3 глави 2 розділу І КГС до основних функцій Оператора ГРМ належить забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ.

Відповідно до п.2 глави 1 розділу ІХ КГС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до п.1 глави 4 розділу ІХ КГС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Відповідно до 4 та 5 абзаців п.5 глави 4 розділу ІХ КГС визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Згідно п.п.5.1-5.3 Типового договору розподілу природного газу - облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

Отже, за змістом наведених норм постачання ОСОБА_1 , як побутовому споживачу природного газу здійснюється за обов`язковою участю оператора ГРМ, на якого законом покладено обов`язок вести облік об`єму (обсягу) споживання природного газу споживачем відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах статус оператора ГРМ має публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», до газорозподільної системи якого підключений позивач.

Саме ПАТ «Харківміськгаз» як оператор ГРМ веде облік та визначає об`єм спожитого позивачем природного газу (п.4.4 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам,п.п.5.1-5.3 Типового договору розподілу природного газу), в тому числі із застосуванням коефіцієнту приведення природного газу до стандартних умов,і доводить ці показники до постачальника ТОВ «Харківгаз збут», який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих позивачем об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення.

Проведення розрахунків побутових споживачів з постачальником за спожитий природний газ згідно р. III Правил постачання, глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, здійснюються у наступному порядку: Оператор ГРМ - ПАТ «Харківміськгаз» визначає об`єм спожитого природного газу та передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача - ТОВ «Харківгаз збут» (абз.3 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу). ТОВ «Харківгаз збут», отримавши інформацію про об`єми (обсяги) спожитого побутовим споживачем природного газу за відповідний календарний місять, проводить лише розрахунок його вартості. ТОВ «Харківгаз збут» не отримує дані про щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано від ПАТ «Харківміськгаз».

Разом з тим, ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Тобто, згідно вимог даного Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання. Встановлення норм споживання є компетенцією Кабінету міністрів України. З 05.03.2019 року об`єм спожитого газу позивачем обліковується за показниками лічильника, що встановлений в його квартирі, до цього часу, об`єм спожитого газу визначався за встановленими нормами споживання, що визначались відповідною постановою Кабінету Міністрів України. Так, Постановою КМУ від 08.06.1996 року №619 «Про затвердження норм споживання природного газу» норма споживання за наявності плити газової за наявності централізованого гарячого водопостачання на одиницю виміру людино-місць складала 9,8 куб.м..

Постановою КМУ від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» внесені зміни до Постанови КМУ від 08.06.1996 року №619 та встановлена норма споживання 6 куб.м..

Постановою КМУ від 29.04.2015 року №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» внесені зміни до Постанови КМУ від 08.06.1996 року №619 та встановлена норма споживання 3 куб.м.. Дана постанова на підставі рішення окружного адміністративного суду м.Києва по справі №826/16447/15 від 21.09.2015 року була скасована, та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 року, дане рішення окружного суду було залишено без змін.

Постановою КМУ від 23.03.2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», встановлено норму споживання 4,4 куб.м.. Пунктом 2 цієї Постанови КМУ передбачено, що застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників затверджених п.1 цієї постанови здійснюється з 01.02.2016 року. Постановою КМУ від 18.08.2017 року №609 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесені зміни до Постанови КМУ від 23.03.2016 року №203 та встановлена норма споживання 3,3 куб.м.. Постанова КМУ від 23.03.2016 року №203 скасована рішенням окружного адміністративного суду м.Києва від 30.05.2018 року, дане рішення набрало законної сили 09.08.2018 року. Даним рішенням було також скасовано п.1 Постанови КМУ від 23.03.2016 року №204, яким скасована Постанова КМУ від 23.03.2016 року №204. 27.11.2018 року Верховним судом остаточно підтверджено правомірність рішення судів першої та другої інстанції по справі №826/2507/18 про скасування Постанови КМУ від 23.03.2016 року №203 та пункту 1 Постанови КМУ від 23.03.2016 року №204.

Відповідно до Постанови КМУ від 27.02.2019 року №143 «Питання споживання природного газу», затверджені норми споживання природного газу при користуванні плитою газовою за наявності централізованого постачання гарячої води 3,28 куб.м.. Пунктом 2 даної постанови встановлено: застосування норм природного газу побутовим споживачам у разі відсутності лічильників газу, затверджених даною постановою здійснюється з 09.08.2018 року. Дана постанова наразі є чинною. Тобто, з урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, щодо виконання зобов`язань АТ «Харківміськгаз» неналежним чином, визнання права власності на оплачений але недоданий і не отриманим природний газ, визнання за АТ «Харківміськгаз» наявності перед позивачем боргу з оплаченого природного газу та зобов`язання відповідачів примусово виконати зобов`язання в натурі шляхом зміни змісту зобов`язання, а також визнання права позивача та його правонаступників не здійснення певних дій, внаслідок скасування постанов КМУ, що встановлювали норми споживання природного газу, позивачем не надано беззаперечних доказів того, що відповідачами безпідставно отримано кошти за спожитий газ, оскільки нарахування проводилось виключно у відповідності до затвердженої норми постановою КМУ, самостійно відповідачі визначати та встановлювати норму споживання не мають повноважень.

Також суд зазначає, що у Рішенні від 03 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України надав роз`яснення стосовно порядку набрання чинності нормативно-правовими актами. Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Чинне законодавство України не передбачає жодних випадків поняття «відновлення» в силі нормативних актів Уряду, які у встановленому порядку втратили чинність. Тому підстав застосування вимог ст.58 Конституції України до правовідносин, що виникли між сторонами, не вбачається. Нарахування до оплати обсягу газу здійснювалось на підставі чинних постанов Кабінету Міністрів. Інший розмір обсягу газу не встановлювався.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 6, 15, 16, 526, 611, 626-631, 714 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 95, 141, 258, 259, 264-265, 354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 22.12.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.У зв`язку із проголошенням лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк на подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», , що розташовано вулиця Гімназійна набережна, 18-А, м.Харків. Представник відповідача Петриченко Інна Олексіївна, адвокат, за довіреністю.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», , юридична адреса вулиця Москалівська, будинок 57/59, м.Харків, 61004, адреса для листування вулиця Петра Болбочана, будинок 54, м.Харків, 61093. Представник відповідача Третяк Оксана Олександрівна, адвокат, за довіреністю.

Головуючий: суддя О.В.Бугера