_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5767/18
Провадження № 4-с/947/150/20
УХВАЛА

10.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Маломуж А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 1), про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року скаржник звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 1), про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що державний виконавець, вчиняючи виконавчі дії, при накладені арешту на його картковий рахунок, провів їх упереджено та не об`активно, не списав кошти які наявні на рахунку, що загалом призвело до порушення його гарантованих прав та інтересів, фактично позбавивши його основного законного джерела засобів для існування.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, повідомлені належним чином.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2018 року було задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 33 053 (тридцять три тисячі п`ятдесят три) грн. 20 коп. - суму страхового відшкодування, 670 (шістсот сімдесят) грн. 00 коп. - витрати на встановлення розміру збитку та збір документів, 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.10.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гуменюка В.В. від 30.01.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №61102938 з виконання виконавчого листа № 520/5767/18, виданого 16.04.2019 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення коштів з ОСОБА_1 у розмірі 35 485,2 грн.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гуменюка В.В. від 30.01.2020 року було накладено арешт на грошові кошти боржника.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гуменюка В.В. від 03.02.2020 року було оголошено у розшук майно боржника: MITSUBISHI Реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гуменюка В.В. від 07.07.2020 року було накладено арешт на грошові кошти боржника.

Постановою державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гуменюка В.В. від 07.07.2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату боржника у розмірі 20% щомісячно, до виплати загальної суми боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, частиною 1 статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Пунктом 8 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому, в оскаржуваній постанові державний виконавець визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, зазначивши, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто, у випадку, якщо у ОСОБА_1 були б відкриті спеціальні рахунки, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, АТ КБ «Приватбанк» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , повинен був би повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту, та у зв`язку з цим повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, таких повідомлень від АТ КБ «Приватбанк» на адресу державного виконавця не надходило.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, серед іншого, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Оскільки АТ КБ «Приватбанк» було прийнято до виконання постанову про арешт коштів боржника, то вказане свідчить про те, що рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Разом з цим, заявником не подано жодних доказів, які б свідчили про те, що арештовані рахунки мають спеціальний режим використання або на рахунках містяться кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що скаржник надав до виконавця заяви про списання коштів з рахунків на виконання рішення, виконавцем направлено до банку платіжна вимога, проте відповіді з банку про списання коштів, ще не надійшло.

Окрім того, скаржник просить надати можливість виконати вимоги виконавчого листа та самостійно перерахувати кошти з рахунків, дана вимога сформована не коректно, та суду не зрозуміло яким чином скаржнику надати таку можливість.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1, 18, 48, 52, 56, 59, 73 Закону України «Про виконавче провадження» від, керуючись ст.ст. 2, 4, 18,76-82, 259, 260, 268, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 1), про скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 16.12.2020 року..

Суддя Маломуж А. І.