22-ц/804/2210/20
265/1392/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/1392/19

Номер провадження 22-ц/804/2210/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Галстян Г.Г.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2020 року, у складі судді Шиян В.В., дата складення повного судового рішення 13 березня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі АТ «ДТЕК Донецькі електромережі») про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що восени 2018 року, за місцем свого проживання на земельній ділянці АДРЕСА_1 , він побудував сітьову сонячну електростанцію (далі ССЕС) для опалення власного будинку та для отримання додаткового доходу від продажу електроенергії. Для підключення вказаної ССЕС, він уклав з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» від 03 жовтня 2018 року договір про стандартне приєднання до ліній електромереж системи розподілення № 26-13/ис, відповідно до якого, відповідач зобов`язався підключити ССЕС не пізніше 90 днів від дати сплати вартості приєднання. Оплата за договором була виконана 10 жовтня 2018 року. Строк підключення за договором сплинув 09 січня 2019 року, але на момент звернення до суду договір виконано не було. Оскільки АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» не виконало умови договору, то відповідно до п.5.3 Договору, відповідач повинен сплатити 0,1% від суми платежу по договору, за кожен день прострочки виконання зобов`язань, що станом на день звернення до суду складає 50 днів та суму 4269,60 грн. У разі перевищення строків приєднання більш ніж на 20 днів, плата за виконання послуг зменшується на 20% від суми платежу по договору, а на строк більш ніж 120 днів - на 100% від суми платежу за договором. Також у зв`язку з невиконанням відповідачем договору від 03 жовтня 2018 року він для опалення свого будинку змушений був придбати вугілля, вартість якого складала 7500 грн за 1 тону. Крім того, починаючи з січня 2019 року він міг користуватися власною електроенергією від ССЕС, але у зв`язку з невиконанням договору відповідачем він повинен був сплатити вартість електроенергії за січень, лютий 2019 року в розмірі 1920,48 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, у нього погіршився стан здоров`я, а тому він змушений був пройти курс лікування і йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн.

17 травня 2019 року ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги і просив витребувати від АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» розрахунок вартості виконання робіт згідно договору № 26-13/ИС від 03 жовтня 2018 року; стягнути з відповідача за порушення строків виконання зобов`язань більш ніж на 120 днів 17 028 грн, як 100 % попередньої оплати згідно договору № 26-13/ИС від 03 жовтня 2018 року; стягнути з відповідача 7500 грн за придбання вугілля; 2863,94 грн - вимушеної оплати за електроенергію; 1250 грн вартість зіпсованих продуктів та кошти, які були витрачені на проїзд до лікарні на таксі, а всього 11613,94 грн, як причинену матеріальну шкоду; стягнути з відповідача 522,55 грн, як незаконно утримані кошти за повірку лічильника та половину вартості електролічильника в розмірі 4465 грн, а також 2000 грн - в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» просить відхилити скаргу ОСОБА_1 та посилається на те, що рішення суду відповідає положенням Законів України «Про електроенергетику», «Про захист прав споживачів», Кодексу систему розподілу, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, Правилам роздрібного ринку електричної енергії та нормам процесуального права щодо оцінки представлених доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2018 року між АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та ОСОБА_1 укладено договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № 26-13/ИС50080947 04.

Згідно з договором, до електричних мереж системи розподілу Виконавця послуг оператора малої системи розподілу - АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», або іншого власника електричних мереж (основного споживача) приєднується житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір діє з моменту його підписання і до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань, але не довше ніж до 31 грудня 2018 року. Плата за приєднання складає 17028,00 грн (а.с.3-6).

До договору про приєднання до електричних мереж, видано технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок від 03 жовтня 2018 року № 26-11/ИС.

Додатковою угодою № 1 до Договору про приєднання до електричних мереж № 26-13/ИС від 04 жовтня 2018 року, підписаною сторонами, передбачено, що у зв`язку з тим що Виконавцю послуг потребується більш тривалий час з причин незалежних від нього строк надання послуги з приєднання збільшується та складає не більш ніж 90 робочих днів з дня оплати вартості приєднання Замовником (а.с.9).

Згідно копії рахунка № 95111129 від 04 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 сплачено послуга із стандартного приєднання до електричних мереж від 16 КВТ в розмірі 17028,00 грн (а.с.35).

Встановлено, що роботи за договором «Послуги із стандартного приєднання до електричних мереж» від 03 жовтня 2018 року, були виконані 10 квітня 2019 року, про що свідчить акт № 150190471 від 10 квітня 2019 року (а.с.23).

Пунктом 5.3 договору передбачена відповідальність Виконавця у разі порушення умов зобов`язання щодо строків надання послуг з приєднання, а саме, у разі перевищення строку надання послуги з приєднання, встановленого цим Договором, від 20 до 120 календарних днів плата за приєднання, зменшується на 20 відсотків.

Строк виконання договору закінчився 25 лютого 2019 року. Виконано договір було 10 квітня 2019 року. Таким чином строк прострочення виконання договору складає 44 дні.

Згідно платіжного доручення № 1003 від 03 жовтня 2019 року позивачу ОСОБА_1 , було сплачено АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», в якості сплати штрафу за договором №26-13/ИС від 03 жовтня 2018 року, 4171,86 грн (а.с.54).

Згідно п.1.6 Технічних умов стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок, що є додатком № 1 до Договору № 26-13/ИС від 03 жовтня 2018 року, для організації вузла обліку електроенергії Замовник надає багато тарифний засіб обліку типу АСЕ 6000 (5А/100А). Технічні умови було підписано як позивачем так і відповідачем, що свідчить про згоду позивача ОСОБА_1 з умовами договору. Після реалізації технічних умов, засіб обліку, який надав замовник, буде знаходитися у нього на балансі (а.с. 7-8).

Відповідно до по опорної схеми електроживлення АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» ТП-4В знаходиться на балансі ПрАТ «МК «Азовсталь» і вже від цієї трансформаторної підстанції здійснюються живлення ПЛ-0,4 кВ від якої, в свою чергу приєднанні до електричних мереж AT «ДТЕК Донецькі електромережі» споживачі.

Згідно із журналом обліку пошкоджень у мережі 0,4 кВ Лівобережного району 14 квітня 2019 року та 15квітня 2019 року дійсно надходили заявки на відсутність електричної енергії у сел. Виноградному, однак саме від позивача ОСОБА_1 така заявка не зареєстрована.

Згідно оперативно-диспетчерського журналу Маріупольського РЕМ 15 квітня 2019 року о 15:40 год. була здійснена перевірка наявності напруги в ТП 4В та встановлено, що напруга відсутня, трансформатор не працює, про що було повідомлено відповідальній особі ПрАТ «МК Азовсталь».

З акту від 19 квітня 2019 року складеного мешканцями вул.Народовольчої м.Маріуполя вбачається, що в період з 19-00 години 14 квітня 2019 року по 20-45 годину 18 квітня 2019 року, було відсутнє електропостачання будинку АДРЕСА_1 . Внаслідок відсутності електропостачання у ОСОБА_1 було зіпсовано: м`ясо телятини (м`якоть) 2,5 кілограми за ціною 144 гривні за 1 кілограм; м`ясо баранини (на кістці) 1,5 кілограми, за ціною 110 гривень 1 кілограм; заморожена вишня 4 кілограми; заморожена слива 2 кілограми.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованим та недоведеними.

Висновки суду відповідають наданим сторонами доказам та нормам матеріального права.

Частина перша статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

У відповідності з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу

місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності з вимогами ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.2.2. Кодексу системи розподілу, який затверджено постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018 року, послуга зі стандартного приєднання передбачає виконання комплексу робіт, а саме:

- розроблення технічних умов, включаючи вимоги щодо влаштування вузла комерційного обліку; і підготовку технічного завдання на проектування;

- розроблення та узгодження з іншими заінтересованими сторонами проектної документації на будівництво, реконструкцію та/або технічне переоснащення електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення електроустановок Замовника (до точки приєднання електроустановок замовника);

- здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики;

- погодження ОСР проектної документації Замовника на відповідність вимогам технічних умов;

- виконання будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення договору № 26-13/ИС від 03 жовтня 2018 року про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу, підключення системи ССЕС відповідачем АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» було здійснено з порушенням строків обумовлених договором і роботи виконані 10 квітня 2019 року, що підтверджується актом.

За умовами договору передбачалася відповідальність виконавця у разі порушення умов зобов`язання щодо строків надання послуг з приєднання, а саме, у разі перевищення строку надання послуги з приєднання, встановленого цим Договором, від 20 до 120 календарних днів плата за приєднання, зменшується на 20 чи на 100 відсотків.

За порушення своїх зобов`язань відповідач добровільно визначив відшкодування ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 4171,86 грн - пеня та штрафи відповідно до п.5.3 Договору.

Згідно платіжного доручення № 1003 від 3 жовтня 2019 року, позивачу ОСОБА_1 , було сплачено АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», в якості сплати штрафу за договором № №26-13/ИС від 3 жовтня 2018 року - 4171,86 грн (а.с.54).

Таким чином, з боку AT «ДТЕК Донецькі електромережі» визнано наявність порушення строків виконання зобов`язання: а саме прострочення виконання умов договору на строк 44 дня (із 25.02.2019 року по 10.04.2019 року), у зв`язку з чим добровільно сплачено позивачу зазначену суму.

Зважаючи на те, що позивач прийняв роботи по виконанню договору від 03 жовтня 2018 року та отримав відповідну компенсацію за несвоєчасно виконані роботи, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові про стягнення з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» коштів за договором в розмірі 17 028 грн.

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків, зроблених судом першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості та не містять правових підстав для скасування судового рішення, оскільки воно ухвалене з дотримання вимог матеріального і процесуального права.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача грошових сум, витрачених на позачергову повірку лічильника електроенергії в розмірі 522,55 грн та половини вартості лічильника електроенергії в розмірі 4465 грн, що позивач вважає справедливим, то ці вимоги є безпідставними, оскільки ці витрати позивач поніс у зв`язку з бажанням встановити на своїй ділянці ССЕС; перерахунок коштів здійснив добровільно і не надав ні суду першої ні апеляційної інстанції доказів того, що необхідність цих витрат викликана неправомірними діями АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 не спростовують.

Вимоги ОСОБА_1 про витребування від АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» розрахунку вартості виконаних робіт згідно договору № 26-13/ИС від 03 жовтня 2018 року обґрунтовано визнані судом першої інстанції безпідставними, оскільки ці відомості відображалися в договорі і, погоджуючись з необхідністю оплати виконаних робіт, позивач перерахував ці кошти відповідачу (а.с.23).

Доказів того, що АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» відмовило ОСОБА_1 у видачі розрахунку вартості робіт і цим порушено права та законні інтереси позивача матеріали справи не містять, а тому, відсутні підстави для витребування цих розрахунків шляхом ухвалення рішення.

Вирішуючи спір в частині заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем докази про стягнення 7500 грн вартості вугілля, оплати за електроенергію в розмірі 2863,94 грн, вартості зіпсованих продуктів на 1250 грн та витрат на використання таксі, є недостатніми та безпідставними.

З цим не можна не погодитися.

Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При встановленні такого елементу складу цивільного правопорушення як збитки (шкода), дослідженню підлягає їх склад та розмір.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Стаття 25 Закону України «Про електроенергетику» передбачає право споживача електричної енергії на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно із законодавством.

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові пленуму Верховного Суду України № б від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Причинно-наслідковий зв`язок між діяннями особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Отже, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неналежність представлених позивачем в цій частині доказів і, зокрема, накладної від 27 грудня 2018 року №13 про придбання вугілля та акту мешканців вулиці Народовольчої в місті Маріуполі від 19 квітня 2019 року про відсутність світла в будинку позивача, а тому, необґрунтованість вимог про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 11, 46).

Обставини припинення електропостачання в будинок позивача були детально досліджені судом першої інстанції та зроблено вмотивований висновок, що вини АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у заподіянні ОСОБА_1 матеріальної шкоди немає.

Що стосується вимог про стягнення оплати за електроенергію, то колегія виходить з того, що обов`язок ОСОБА_1 щодо оплати за використану електричну енергію передбачено Законом України «Про ринок електричної енергії», а тому, вимоги до відповідача про стягнення оплати за електроенергію за лютий-квітень 2019 року в розмірі 2863,94 грн, яку позивач фактично використовував, є неспроможними.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами і доповненнями) моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Однак, Закон України «Про захист прав споживачів» (ст.4) визначає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, крім іншого, мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Оскільки при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 не встановлено факту недоліків продукції (дефекту в продукції), то доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованої відмови у позові про відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» апеляційний суд вважає непереконливими з урахуванням того, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права і ухвалено рішення про відмову у позові про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Відсутність належних доказів погіршення стану здоров`я позивача через дії АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» правильно визнана судом першої інстанції, як безпідставна вимога про відшкодування моральної шкоди, розмір якої позивачем не обґрунтований та недоведений (а.с. 12-15).

Колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у позові, оскільки представлені докази не дають підстав стверджувати, що відповідачем порушені інтереси позивача і у нього виникло право на стягнення коштів з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», відшкодування збитків та моральної шкоди.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні і підстав для його скасування не вбачається.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права на правильність висновків суду не впливають та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивач у повній мірі скористався наданими йому процесуальними правами, в тому числі щодо подання доказів та доведення обставин, на які він посилався, справу вирішено відповідно до норм процесуального закону та принципу змагальності сторін.

Відповідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 10 липня 2020 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Зайцева

Т.Б. Ткаченко