Справа №303/5072/19
2/303/113/20 ряд. стат. звіту - 36
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТзДВ «Гардіан» про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ТзДВ «Гардіан» про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивований тим, що 07.10.2018 року о 18 год. 10 хв., на 757 км. Автодороги М06 Київ-Чоп сталася ДТП за участю автомобілів «Фіат Дукато», д.н.з.: НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Лексус», д.н.з.: НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Лексус», що належить позивачу.

Відповідно до Постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 справу було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, позивач вважає, що у разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Непритягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_2 , як водія автомобіля «Фіат Дукато» було застраховано в ТзДВ «Гардіан». Відповідно до Висновку автотоварознавчого дослідження матеріального збитку №43/2018 складеного 26.12.2018 року, вартість збитку автомобіля позивача становить 105 447,09 гривень, вартість відновлювального ремонту, без урахування фізичного зносу, складає 181 269,71 гривень, а фактична вартість відновлюваного ремонту складає 115 338,64 гривень. Крім цього, позивач просить і стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити з підстав зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити з підстав зазначених у поданому відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ТзДВ «Гардіан» - Ялтиченко О.П. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у поданому відзиві на позовну заяву.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 ст.13 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.6 ст.82 цього ж Кодексу, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мала місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.2, 4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що із протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №083919 від 07.10.2019 року слідує, що 07.10.2018 року о 18 год. 10 хв. на авторозі М06 Київ-Чоп 757 км. с.Карпати, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «Фіат Дукато», д.н.з.: НОМЕР_1 , при зміні напрямку, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Лексус», д.н.з.: НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 11, 12).

Із постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 року вбачається, що у діях ОСОБА_2 відсутні порушення вимог п.10.1 ПДР України. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 14, 15).

Із Акту про виконання робіт від 26.12.2018 року слідує, що вартість дослідження виїзду до місця огляду та виготовлення висновку складає 1300 гривень (а.с. 17).

Згідно Висновку автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки LEXUS ES 350, д.н.з.: НОМЕР_2 , ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 671 074 гривень, вартість відновлюваного ремонту складає 181 269,71 гривень, матеріальний збиток складає 105 447,09 гривень (а.с. 18-37).

Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього буди неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано лише внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

З огляду на встановлені судом обставини та факти, які були встановлені постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.03.2019 року, яка набрала законної сили 02.04.2019 року, суд приходить до висновку, що у діях відповідача ОСОБА_2 відсутні порушення вимог ПДР України, а тому справу про адміністративне правопорушення було закрито саме за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також суд звертає увагу позивача на той факт, що відповідача ОСОБА_2 не було звільнено від адміністративної відповідальності, як це зазначено ним у поданому позові, а справу було закрито щодо нього саме у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначені слова є різні за своїм змістом значенням і не є тотожними поняттями. Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки справу щодо ОСОБА_2 судом було закрито саме у зв`язку із відсутністю суб`єкта адміністративного правопорушення, то і фактично судом встановлено відсутність вини ОСОБА_2 .

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 05.09.2019 року в справі №234/16272/15-ц, №61-31395 сво, де зазначив, що постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Також аналогічна позиція викладена і в Постанові Верховного суду у складі колегії суддів третьої судової палати касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року по справі №640/14169/17, №61-41004св18.

Одночасно, відповідно до вимог ч.1 ст.78 та ч.8 ст.83 ЦПК України, суд не бере до уваги та розгляду Висновок експерта №10.1/035 від 01.10.2020 року наданий представником позивача ОСОБА_4 05.11.2020 року, тобто більш як через один рік після винесення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, оскільки він не був поданий у передбачений ст.83 ЦПК України строк. Крім цього, представник позивача і не зазначала та не обгрунтовувала поважні причини, тобто причини, що не залежали від неї, неможливість подання його у передбачений законом строк.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кобець проти України» 14.02.2008 зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Що стосується іншої позовної вимоги позивача, а саме стягнення моральної шкоди, то згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.2 та 4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Беручи до уваги вищезазначене, зокрема відсутність вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, суд приходить до висновку і про встановлення відсутності вини останнього у заподіянні моральної шкоди позивачу, оскільки дана позовна вимога є похідною вимогою і тісно взаємопов`язана з вимогою про стягнення матеріальної шкоди.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити саме через необґрунтованість та безпідставність.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 83, 211, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187, ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову позивача ОСОБА_1 про стягнення на його користь із ТзДВ «Гардіан» суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 гривень та стягнення на його користь із ОСОБА_2 суму матеріального збитку у розмірі 15 338,64 гривень і моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень відмовити.

Заходи забезпечення позову накладені ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.08.2019 року, які були змінені Постановою Закарпатського апеляційного суду від 04.02.2020 року скасувати.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ТзДВ «Гардіан», , місце знаходження м.Київ, вул.Саксаганського, 96.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір