УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Юдіної О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Полонської Яніни Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року до суду надійшло вказане подання, в якому державний виконавець просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заявлену вимогу державний виконавець обґрунтував тим, що боржник добровільно рішення суду не виконує, матеріальну та моральну шкоду в сумі 44400,53 гривні не сплачує, на виклики державного виконавця не реагує, інформацію про свій майновий стан не надає, навмисно надав недостовірні відомості про своє фактичне місце проживання, офіційного доходу не має, подарував наявні у власності два домоволодіння на свого неповнолітнього сина та знявся з державної реєстрації. Також боржник не впустив державного виконавця до свого місця проживання для здійснення перевірки майнового стану.

У судове засідання державний виконавець не з`явився.

Відповідно до вимог частини 4 статті 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання державного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що зазначене подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) знаходиться виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 264/5347/15-ц від 16.10.2018 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя 19 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 39400,53 гривні та моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.

Виконавче провадження відкрито 29 січня 2019, про що винесено державним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58225342.

29 січня 2019 року державним виконавцем здійснено виклик боржника та письмово зобов`язано надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документу, а також повідомити про заходи, що вживалися з метою його виконання; достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах , про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копій паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження та виклик були направлені боржнику рекомендованим з повідомленням листом та вручено боржнику 20 лютого 2019 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням.

20 лютого 2020 року боржник ОСОБА_1 прибув на прийом до державного виконавця та подав письмову заяву про свою обізнаність в існуванні виконавчого провадження та суми боргу в розмірі 44 400,53 гривень. Зазначив, що буде заробляти кошти та частково погашати існуючу суму заборгованості. Також в якості місця свого проживання вказав ферму в АДРЕСА_1 . Вказаний факт також підтверджується актом державного виконавця від 20.02.2019 року, в якому відображено результати особистого прийму боржника.

При здійснені державним виконавцем заходів щодо розшуку майна, всі дії виявилися безрезультатними. Згідно відповіді ДПІ боржник не перебуває на податковому обліку як фізична-особа підприємець, база даних не містить місце роботи боржника та особистих банківських рахунків. Згідно відповіді з Управління ПФУ, боржник пенсію не отримує, офіційних доходів не має. Згідно отриманої інформації за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 2107 червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 , та причіп, державний номер НОМЕР_3 .

Згідно з постановою державного виконавця від 18 вересня 2019 року вказані транспортні засоби, які належать боржнику на праві власності, були оголошені у розшук.

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2020 року божник ОСОБА_1 з 2007 року по 2018 рік був одноосібним власником двох будинків: домоволодіння по АДРЕСА_2 та домоволодіння по АДРЕСА_3 . Однак в серпні 2018 року боржник подарував цей будинок малолітньому ОСОБА_3 .

23 січня 2020 року державним виконавцем було здійснено письмовий виклик боржника та відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» покладено ряд обов`язків щодо підтвердження майнового стану боржника.

Також згідно з отриманою інформацією боржник з 19 лютого 2019 року по теперішній час офіційно не зареєстрований. Останнє відоме місце реєстрації до 19 лютого 2019 року АДРЕСА_2 .

Згідно з письмовою інформацією від представника стягувача станом на 11 лютого 2020 року боржник фактично проживає разом із сім`єю в АДРЕСА_2 .

Згідно з актом державного виконавця від 21 лютого 2020 року, складеного за участю понятих, було встановлено, що для перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою його мешкання по АДРЕСА_2 та виявлено, що ОСОБА_1 знаходився на подвір`ї вказаного домоволодіння у домашній одежі. На вимогу державного виконавця впустити його до будинку для перевірки майнового стану боржник відмовився. Спілкуватись з державним виконавцем відмовився та зайшов у будинок.

Згідно з пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Зокрема пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону встановлено, що таке обмеження може бути застосоване, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до частини 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист , або поновлення порушених чи оспрюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки боржника виконавчого провадження, і зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З наведених норм вбачається, що підставою для обмеження боржника у праві виїзду за кордон є вчинення ним дій, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду. З об`єктивної сторони «ухилення від виконання зобов`язань» це такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків.

При розгляді подання державного виконавця судом було встановлено, що боржник ухиляється від виконання ним своїх зобов`язань, що підтверджується сумою існуючої заборгованості за рішенням суду, відсутність будь-яких погашень в рахунок виконання рішення суду, а також уникає викликів державного виконавця, змінив місце реєстрації та проживання, здійснив відчуження наявного у нього нерухомого майна та не повідомив про місце перебування рухомого, зокрема транспортних засобів, які зареєстровані за ним.

В судовому засіданні було підтверджено також безрезультатні заходи, що були вжиті державним виконавцем для примусового виконання вказаного виконавчого документа та встановлення місця знаходження боржника.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань свідомим, суд враховує комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання рішення суду.

Так згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що державним виконавцем зі свого боку вжито усіх передбачених чинних законодавством заходів примусового виконання рішення, а боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, оскільки його бездіяльність полягає в умисному свідомому невиконанні ним вищезазначених зобов`язань по сплаті заборгованості, розмір якої становить 44 400 грн.53 коп.

Оскільки право на звернення до суду гарантоване статтею 6 Конвенції, таке право передбачає практичне виконання остаточних судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця, враховуючи наявність ознаків умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості,

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Полонської Яніни Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який не має місця реєстрації, у праві виїзду за межі України до моменту повного виконання зобов`язань, покладених на нього відповідно до виконавчого листа по справі № 264/5347/15-ц від 16.10.2018 року, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області 19 грудня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 39400,53 гривні та моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: Д. В. Кузнецов