Єдиний унікальний номер 317/2671/20
Провадження № 2/317/971/2020

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Борисенко Д.Р.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3

Шевченка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області із позовом до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди та просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 243387 грн. 09 коп.

Позов обґрунтовує тим, що 24.06.2016 о 18 год. 15 хв. працівниками Запорізького районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області під час проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено на присадибній ділянці рослини виду мак, загальною кількістю 20121 шт., навколо яких на грунті встановлені очевидні сліди окультурення ґрунту. Згідно висновку експерта № 810 від 01.07.2016 надані на дослідження свіжі рослини з корінням, стеблами, листям та насіннєвими коробочками зеленого кольору є рослинами, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей рослинами виду мак снотворний. Крім цього, також виявлено та вилучено металеву ручну м`ясорубку, в якій міститься суха речовина рослинного походження сіро-коричневого кольору масою 3,157 г, яка згідно з висновком експерта №7-464 від 30.03.2017 є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 2,841 г, металеве сито з полімерною ручкою бежевого кольору, стакан з прозорого безбарвного скла, полімерний лоток білого кольору, полімерну кришку з різьбою, на яких наявні нашарування чисельних частинок речовини рослинного походження сіро-коричневого кольору, які згідно з висновком експерта № 7-464 від 30.03.2017 є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, масу якого встановити неможливо через незначну кількість на вищевказаних предметах-носіях, а також виявлено та вилучено зазначену вище речовину рослинного походження жовто-коричневого кольору та сухі рослини виду мак, які згідно висновку експерта № 810 від 01.07.2016 є рослинами з корінням, стеблами, листям та насіннєвими коробочками зеленого кольору, та речовина рослинного походження жовто-коричневого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, загальною масою 743,6 г в перерахунку на суху речовину.

Дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 309 КК України, її повідомлено про підозру 21.03.2017.

20.05.2017 за результатами проведеного досудового розслідування до Запорізького районного суду Запорізької області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

У результаті судового розгляду у Запорізькому районному суді Запорізької області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001191 від 22.06.2016, обвинувачення відносно ОСОБА_1 підтвердження не знайшло. У судовому засіданні 03.07.2020 прокурор Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Дяченко М.М. подав постанову про відмову від підтримання публічного (державного) обвинувачення за вказаним кримінальним провадженням. Зазначена постанова погоджена з керівником Запорізької місцевої прокуратури № 2 Михаліком О.І. У постанові прокурор зазначає, що в результаті судового розгляду пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення не підтвердилось у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, через що прокурор вважає за необхідне відмовитися від підтримання публічного (державного) обвинувачення у кримінальному провадженні.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 06.07.2020, яка набрала законної сили 14.07.2020, прийнято відмову прокурора Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Дяченка М.М., яка погоджена з керівником Запорізької місцевої прокуратури № 2 Михаліком О.І., від обвинувачення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України у кримінальному провадженні № 0001191 від 22.06.2016, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відмовою від обвинувачення за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень.

З моменту проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_1 по набрання судовим рішенням про закриття кримінального провадження законної сили минуло 48 місяців 21 день.

Виходячи з наведеного, мінімальний розмір компенсації моральної шкоди для позивача становить 243387,09 грн. (з розрахунку 5000,00 грн. х 48 місяців 21 день).

Факт перебування позивача під слідством та судом очевидно завдав позивачу моральної шкоди внаслідок психічного впливу проведенням співробітниками поліції обшуку на території домоволодіння позивачки, пред`явленням обвинувачення, позбавлення можливостей в повній мірі реалізації своїх звичок і бажань, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків та вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, пошук можливих способів захисту своїх порушених прав, інших негативних наслідків морального характеру, зниження репутації. Сам по собі такий факт є травмуючим для будь-якої людини, яка зазнала незаконних дій правоохоронних органів та суду.

У відзиві на позов представник Державної казначейської служби України Фокіна А.В. просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що механізм виконання органами Державної казначейської служби України рішень про стягнення коштів державного бюджету визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 (надалі Порядок). Пунктом 38 Порядку передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень в Державній казначейській службі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Зазначений рахунок є рахунком, на якому обліковуються кошти державного бюджету, передбачені на певну мету. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Згідно з додатком 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» бюджетну програму КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» закріплено за Державною казначейською службою України.

Відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затв. наказом Державного казначейства України № 122 від 26.06.2002, єдиний казначейський рахунок це консолідований рахунок, відкритий Державній казначейській службі України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України. Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державної казначейської служби України та регламентується законодавствами. Таким чином безспірне списання коштів за судовими рішеннями про відшкодування шкоди не здійснюється з єдиного казначейського рахунку, відкритого в Національному банку України.

Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 199/6713/14-ц у таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків з яких буде здійснено безспірне списання коштів.

Крім того, у позивача відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди у зв`язку з наступним. Моральна шкода відшкодовується тільки у випадках, прямо передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», який містить вичерпний перелік видів шкоди, що підлягає відшкодуванню, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 06.07.2020 кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відмовою від обвинувачення з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, що не є підставою для виникнення у особи права на відшкодування шкоди згідно з положеннями вказаного Закону. Позивачем не було надано жодного судового документа, яким визначено протиправність дій посадових осіб органу досудового розслідування. Моральні страждання, про які позивачем зазначено у позовній заяві, є лише загальним фразами та припущенням, оскільки підтверджуючих доказів позивачем не надано. Також не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків через діяльність або бездіяльність посадових осіб органу досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Оскільки позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами заподіяння йому моральної шкоди, то підстави для її відшкодування відсутні.

У відзиві на позов від 05.10.2020 представник Запорізької обласної прокуратури висловив думку про необхідність визначення ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 187660,53 грн.

Свою позиці мотивував тим, що Запорізька обласна прокуратура не погоджується з періодом, який визначено позивачем для обрахування моральної шкоди та її розміром. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З матеріалів справи вбачається, що позивач визначив період за який шкода у розмірі 243387,09 грн. підлягає стягненню з 24.06.2016 (момент проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 ) по 06.07.2020 (набрання ухвали про закриття провадження законної сили).

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 23.06.2016 задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області на проведення обшуку. Слідчому надано дозвіл на проведення обшуку території та будівельних споруд за місцем мешкання ОСОБА_1 з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, а також інших предметів злочинної діяльності для подальшого вилучення, детального огляду та залучення до кримінального провадження в якості речових доказів. За місцем мешкання ОСОБА_1 проведено санкціонований обшук. Будь-яких доказів або даних, що обшук в ході кримінального провадження проведено незаконно, позивачем не надано, у позові про такі обставини не зазначено. Отже, позивачем не вірно визначено період кримінального переслідування та розмір завданої шкоди. Саме з 21.03.2017 (дата повідомлення про підозру) починається період перебування ОСОБА_1 під кримінальним переслідуванням по 06.07.2020 (набрання ухвали про закриття провадження законної сили). Загальний період становить 39 місяців 22 дні, а не 48 місяців 21 день. Мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 , який гарантовано державою, становить 187660,53 грн. та розраховано наступним шляхом: 184197 грн. (39 повних місяців х 4723,00 грн.) + 3463,53 грн. (9 днів у червні 2017 року + 13 днів у липні 2017 року).

Допитана у судовому засіданні в порядку ст. 92 ЦПК України як свідок позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Зазначила, що наразі вона не працює, є пенсіонером. У червні 2016 року, коли вона була вдома, побачила під двором п`ять автомобілів. Поліцейські зайшли у двір, почали погрожувати. Сказали, що викличуть кінолога. Вони почали все обшукувати. Ввечері вони закінчили і сказали приїхати у райвідділок, тому що щодо неї є справа. Наступного дня вона пішла на роботу, збирала бригаду, але їй сказали, що вона звільнена. Коли вона оформляла пенсію, то їй було соромно йти, робила це по Інтернет. Їй зателефонував слідчий, сказав приїхати. Коли вона приїхала, то були запрошені свідки, які підписались під тим, що вона відмовилась отримувати обвинувачення. Через кримінальне провадження вона стала гіпертоніком. Їй в суд викликали швидку допомогу. Стрес вона перенесла дуже важко. Вона втратила авторитет. Від неї відвернулись усі. Про неї викладали інформацію в Інтернет, що, начебто, знайшли мак у неї на городі. Кримінальне провадження щодо неї у суді було закрите влітку цього року.

Вона взяла ОСОБА_5 до себе жити. Вона боялась людей, які говорили, що вона «наркобарон». Як бригадир та людина вона мала великий авторитет. Через кримінальне провадження вона втратила роботу на якій працювала неофіційно. Це була сезонна робота на полі, на якій вона за сезон могла заробити собі на рік. До неї було презирливе ставлення у сільраді. До неї приходили, кричали, що вона «наркобарон», просили продати наркотиків.

Обшук вважає незаконним, оскільки він був проведений «брудно». Слідчий ОСОБА_6 погрожував їй. Звернення до неї було не як до людини. Він говорив, що підвісять її на винограднику. Вважає, що законні підстави для проведення обшуку були. Під час обшуку знайшли мак, який їй не належить. На час обшуку вона жила одна. Приблизно через рік вона запросила до себе жити ОСОБА_5 , оскільки боялась сама жити. Документа, який підтверджує наявність у неї гіпертонічної хвороби, не існує. Коли вона їздила в суд зранку, то її возив син ОСОБА_5 . Після обіду їздила на автобусі, коли там було 2-3 людини. Їй було соромно їздити в автобусі.

Кримінальним провадженням був порушений її спокій. Коли надходили повістки, то їй було погано і морально і фізично. З нею ніхто не хотів спілкуватись. ОСОБА_7 приходила до неї і говорила, що ходять розмови про те, що вона «наркобарон». Кримінальне переслідування на її думку було незаконне.

У судовому засіданні представник позивачки, адвокат Васильєва О.В., позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові.

У судовому засіданні представник Державної казначейської служби України Фокіна А.В. заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позов.

У судовому засіданні представник Запорізької обласної прокуратури Шевченко А.Ю. просив задовольнити позов частково з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 її подруга. У 2016 році вона знаходилась у неї вдома, коли приїхала поліція. Вони зайшли самі у двір. Коли пройшов обшук, то ОСОБА_1 хотіла повіситись, свідок кликала сусіда. Вже наступного дня у селі почались плітки. ОСОБА_1 не могла знаходитись одна. Вона перестала з людьми спілкуватись, стала психічно неврівноваженою, у неї з`явились проблеми із тиском. ОСОБА_8 приходив у двір, кидався, казав ОСОБА_1 : « ОСОБА_9 , давай мак». ОСОБА_10 казала, що щось є в Інтернеті щодо ОСОБА_1 . Приблизно рік тому, коли вони ходили до магазину, то жінка в магазині казала: «Наркобарон, їдь з села». ОСОБА_1 не бажає ні з ким бачитись.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона сусідка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Сусід їй розповів, що до ОСОБА_12 приходили з обшуком, начебто вона продає наркотики. Ввечері того дня вона пішла до ОСОБА_1 , та плакала, у неї була істерика. Пів ночі з ОСОБА_1 сидів її чоловік. У телевізійній програмі «Надзвичайні новини» показували двір ОСОБА_1 , обшук. Також бачила її в мережі Інтернет. Вона особисто чула як люди розказують, що ОСОБА_1 є «наркобароном». ОСОБА_1 перестала виходити із будинку. Раз на день вона приходила до ОСОБА_1 , було шкода її. ОСОБА_1 телефонула їй, просила сходити до магазину. Перед цим ОСОБА_1 брала у сусіда воду, потім він їй відмовив, тож вона почала брати воду у них. Її чоловік також заїжджав до неї. Вона постійно плакала. З 2017 року з ОСОБА_1 проживає ОСОБА_5 ОСОБА_1 було соромно, прикро, що на неї таке говорять. Вважає, що все було неправдою, а саме те, що вона «наркобарон», продає, вживає наркотики.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначив, що ОСОБА_1 знає років двадцять. У 2016 році, коли він приїхав з роботи, дружина сказала, що у ОСОБА_1 був обшук. Коли всі поїхали, то він пішов до неї. ОСОБА_1 хотіла вени різати, вішатись. Він просидів з нею до ранку. Потім дружина за нею приглядала. ОСОБА_1 стала замкнутою. Вона боялась до центра виходити, боялась, що будуть обговорювати її. Він чув і дружина казала, що ходять чутки про те, що ОСОБА_1 торгує маком. ОСОБА_1 до магазина не ходила. Стан її здоров`я, на його думку, погіршився. Раніше ОСОБА_1 жила одна, раз або два рази на місяць до неї приїжджала ОСОБА_5 . По дружбі ОСОБА_5 переїхала до ОСОБА_1 . З ОСОБА_1 він спілкувався приблизно по пів години на день. ОСОБА_1 не скаржилась ні на обшук, ні на що.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно із п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Судом встановлено, що Запорізький РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001191 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 23.06.2016 задоволено клопотання слідчого, надано дозвіл на проведення обшуку території та будівельних споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 , з метою відшування та вилучення наркотичних засобів, а також інших предметів злочинної діяльності для подальшого вилучення, детального огляду та залучення до кримінального провадження в якості речових доказів.

21.03.2017 у вказаному кримінальному провадженні позивачці повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

20.05.2017 ОСОБА_1 змінено повідомлення про підозру.

Надалі обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 був направлений до Запорізького районного суду Запорізької області.

Згідно постанови від 03.07.2020 прокурор відмовився від підтримання публічного обвинувачення ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0001191 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_1 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 06.07.2020 кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень.

Отже, прокурор відмовився від державного обвинувачення саме з підстави невстановлення достатніх доказів для доведення в суді винуватості позивачки. Така підстава є реабілітуючою по своїй суті та передбачена п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» як підстава для відшкодування шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 613/158/17.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші підстави, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Дійсно, протягом тривалого періоду, а саме з 21.03.2017 по 14.07.2020 ОСОБА_1 була вимушена регулярно приймати участь у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від неї додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для неї стресові наслідки, вона була змушена захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань.

Факт порушення нормальних життєвих зв`язків, необхідність у додаткових зусиллях для організації життя позивачки, підтвердили й свідки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди, при цьому вважає, що шкода була завдана в період перебування під слідством та судом, тобто з 21.03.2017 (повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень) по 14.07.2020 (дата набрання ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області законної сили).

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що, як на час звернення до суду із позовом, так і на час ухвалення рішення, становить 5000,00 грн.

Згідно з пунктом 11 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів є підставою для виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У пунктах 1.1, 1.2 рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень до набрання остаточним рішенням суду законної сили.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обраховано, починаючи з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 21.03.2017 до набрання ухвалою суду законної сили 14.07.2020.

Отже, розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 визначається з мінімальної заробітної плати в розмірі 5000,00 грн. за період з 21.03.2017 по 14.07.2020, що загалом становить 39 місяців 22 дні.

Розрахунок є наступним:

39 повних місяців х 5000,00 грн. = 195000,00 грн.;

9 днів у червні х 5000,00 грн. / 30 (кількість днів у червні) = 1500,00 грн.;

13 днів у липні х 5000,00 грн. / 31 (кількість днів у липні) = 2096,77 грн.

Сума, яка підлягає стягненню складає:

195000,00 грн. + 1500,00 грн. + 2096,77 грн. = 198596,77 грн.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань позивача за час перебування під слідством протягом 39 місяців 22 днів у зв`язку із звинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень,

Посилання у судовому засіданні позивачки, як на обґрунтування моральної шкоди, на погіршення її здоров`я, а також втрату авторитету, доказового підтвердження не знайшло.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015 Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

До основних задань Казначейства належить, зокрема, здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 198596 грн. 77 коп. (сто дев`яносто вісім тисяч п`ятсот дев`яносто шість грн. 77 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.12.2020.

Суддя Д.І. Сакоян