Провадження № 2-з/522/730/20
УХВАЛА

14 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Пейкова О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Одеса заява адвоката Шляпіної Л.М. про зустрічне забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації у розмірі Ѕ вартості автомобіля.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі.

13 грудня 2019 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено повністю та накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

24 лютого 2020 року адвокатом Шляпіною Л.М. в інтересах ОСОБА_2 подано до суду зустрічний позов про визнання майна особистою приватною власністю подружжя.

08 грудня 2020 року адвокатом Шляпіною Л.М. в інтересах ОСОБА_2 подано до суду заяву про зустрічне забезпечення, в якій просить зобов`язати позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Приморського районного суду грошові кошти у розмірі 212 500 грн.

Мотивує вимоги тим, що ОСОБА_2 визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 003187 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом BMW 325, оскільки невстановлена особа, використовуючи завідомо підроблений документ, а саме договір комісії № 3553/18/003338 від 06.02.2018 незаконно перереєструвала транспортний засіб. В подальшому, автомобіль передано колишньому власнику ОСОБА_3 , у якого його було вилучено. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 після подання позовної заяви про поділ майна подружжя у червні 2018 року переоформив велику кількість рухомого майна на інших осіб, скориставшись моментом, під час ведення переговорів про мирне позасудове вирішення майнових питань, вважає, що суми на відшкодування збитків, які на цей час несе відповідач ОСОБА_2 у позивача ОСОБА_1 не буде, оскільки він переоформив рухоме майно у 2018 році на інших осіб.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації у розмірі Ѕ вартості автомобіля.

Позивач просить:

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з 01.09.2013 року до 27 березня 2014 року;

ОСОБА_4 транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 в порядку поділу майна подружжя грошову компенсацію в розмірі Ѕ вартості частки у спільній сумісній власності на транспортний засіб автомобіль марки BMW 325, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 212 тисяч 500 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місце знаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Таким чином, діючим законодавством передбачено випадки, коли застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а також коли суд зобов`язаний зробити це.

Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2019 року (справа № 911/1695/18) зазначив наступне: законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача (зустрічне забезпечення позову), які можуть бути спричинені забезпеченням позову: відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, у будь-якому випадку, для вирішення питання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, необхідно встановити, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а також встановити, які існують можливі ризики завдання збитків, завданими заходами забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Так, звертаючись із заявою про застосування зустрічного забезпечення, ОСОБА_2 не надає жодного доказу про збитки, які вона зазнає, як власник спірного майна, через накладення судом арешту на цей автомобіль.

В той же час, додані до заяви чисельні матеріали щодо кримінального провадження, наявності спору щодо зазначеного автомобілю, зміни реєстрації зазначеного транспортного засобу та інше, доводять тільки наявність інших спорів щодо автомобілю.

Факт визнання ОСОБА_2 потерпілою по кримінальному провадженню, сам по собі не є підставою для застосування зустрічного забезпечення.

Доводи ОСОБА_2 про те, що збитки, які вона несе, в зв`язку з накладенням судом арешту на автомобіль, полягають в тому, що у неї відсутня можливість користування її автомобілем не можуть бути прийняті судом, так як, відповідно до змісту ухвали Приморського районного суду від 13.12.2019 р., судом був накладений арешт на предмет спору без вилучення автомобілю з користування сторони по справі.

Більш того, ОСОБА_2 в своїй заяві сама вказує на те, що автомобіль був вилучений та зберігався на штрафному майданчику, в рамках кримінального провадження, що само по собі не надавало їй можливості ним користуватися.

Усі приєднані до матеріалів справи процесуальні документи стосуються кримінального провадження та ніякого відношення до розгляду судом цивільного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають. Однак, навіть з наданої відповідачем копії ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 р. вбачається, що відповідач позбавлений права розпорядження автомобілем.

Таким чином, як вбачається з самої заяви, з ухвали суду про накладення арешту від 13.12.2019 р., ОСОБА_2 , в рамках цивільного провадження, не позбавлялася права користування майном, а саме спірним автомобілем. Суд лише фактично заблокував можливість відповідача на відчуження спірного транспортного засобу, а не на користування, що є цілком виправданим, враховуючи предмет спору.

Жодних доказів щодо майнового стану позивача, який би міг зробити неможливим виконання рішення суду, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові ОСОБА_1 не надано.

Заявником належним чином не обґрунтовано, в чому полягають збитки, які він оцінює у розмірі вартості спірного майна.

Судом не встановлено, а заявником не доведено наявності обов`язкових підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Крім того, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті. Після прийняття судом остаточного рішення по зазначеному спору, буде вирішуватись питання про зняття арешту з автомобілю.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд повинен враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

За таких обставин, враховуючи наведене, вивчивши матеріали відповідної цивільної справи, суд вважає заяву адвоката Шляпіної Л.М. про застосовування зустрічного забезпечення необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 154, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката Шляпіної Л.М. про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за № 522/20522/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М.Чернявська