Дата документу 16.03.2020 Справа № 320/6379/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/6379/19
Провадження №22-ц/807/604/20
Головуючий в 1-й інстанції - Ковальова Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року, ухвалене в м. Мелітополь у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на її користь недоплачене страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 9600,00грн., та витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 5675,00грн., а також витрати на правничу допомогу. Позивач ОСОБА_2 просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на його користь недоплачене страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 9600,00грн., а також витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги Позивачів обґрунтовані тим, що 08 вересня 2017 року, приблизно о 10 год. 50 хв., по проспекту 50 років Перемоги у м. Мелітополь, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок наїзду ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу №АК/6295435 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» ОСОБА_1 , яка є донькою загиблої та ОСОБА_2 , який є чоловіком загиблої, звернулись до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» з заявами про відшкодування моральної шкоди в розмірі 19200,00 грн. та витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 11350,00 грн. 10 червня 2019р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» здійснило ОСОБА_1 часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 9 600,00 грн. моральної шкоди та 5 675,00 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника та здійснило ОСОБА_2 часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 9600,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до листів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» від 06.06.2019 виплата страхового відшкодування здійснювалась згідно з п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки, як вважає Страховик, відповідальність настала у двох учасників дорожнього руху, а тому розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб. З рішенням Страховика про виплату лише половини розміру страхового відшкодування Позивачі не погоджуються, оскільки таке рішення Страховика не відповідає нормам права.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року позовні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від імені яких діє адвокатське об`єднання «ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», про відшкодування шкоди - задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в розмірі 9600(дев`ять тисяч шістсот) гривень 00коп. та недоплачене страхове відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на користь ОСОБА_2 недоплачене страхове відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в розмірі 9600 )дев`ять тисяч шістсот) гривень 00коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на користь держави судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що з урахуванням наявності двох осіб ( ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ), сукупними діями яких завдано шкоди та які були учасниками ДТП, страховиком було застосовано п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу адвокат Стефанківський В.І., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 8 вересня 2017 року, приблизно о 10 год. 50 хв., по проспекту 50 років Перемоги у м. Мелітополь, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . Внаслідок наїзду ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 09.11.2017 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 4003 від 08.09.2017 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (Т.1 а.с.14-15).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, що підтверджується копією поліса № НОМЕР_2 та не заперечується сторонами (Т.1 а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, а позивач ОСОБА_2 є її чоловіком, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (Т.1 а.с.12, Т.2 а.с.10).

ОСОБА_1 було понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 11350,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 09.10.2018 та не оспорюється відповідачем (Т.1 а.с. 16).

В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ГАЗ-53, д/н НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу №АК/6295435 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» ОСОБА_1 , яка є донькою загиблої ОСОБА_4 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» з повідомленням про ДТП та заявами про відшкодування моральної шкоди в розмірі 19 200,00 грн. та витрат на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 11 350,00 грн., а позивач ОСОБА_2 , як чоловік загиблої ОСОБА_4 звернувся з повідомленням про ДТП та заявою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 19 200,00 грн. (а.с.10-11 Т.1; 8-9 Т.2).

Згідно листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Стархування» вих № 1225-19зп від 06.06.2019, вбачається, що ОСОБА_1 було вирішено виплатити відповідно до ст. 27.4, п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб, а саме 5675,00 грн. (11350,00/2=5675,00 грн.) (Т.1 а.с18).

Згідно листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Стархування» вих № 1226-19зп від 06.06.2019, вбачається, що ОСОБА_1 було вирішено виплатити відповідно до ст. 27.3, п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування моральної шкоди шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб, а саме 9 600 грн. Зазначено, що згідно із ст. 27.3 Закону, моральна шкода, заподіяна у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 складає 19200,00 грн. Згідно до ст.36.3 Закону, 19200,00 грн. /2 = 9 600 грн.(Т.1 а.с19).

Згідно листа ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Стархування» вих № 1227-19зп від 06.06.2019, вбачається, що ОСОБА_2 було вирішено виплатити відповідно до ст.. 27.3, п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування моральної шкоди шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних за заподіяння шкоди осіб, а саме 9 600 грн. Зазначено, що згідно із ст. 27.3 Закону, моральна шкода, заподіяна у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 складає 19200,00 грн. Згідно до ст..36.3 Закону, 19200,00 грн. /2 = 9 600 грн. (Т.2 а.с15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно застосував норми ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто здійснив ділення страхової виплати, належної позивачам на 2, а тому вимоги позивачів є законними та обґрунтованими.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Спеціальний законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є : шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з положеннями п.27.3 статті 27 Закону, Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Крім того, відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону, Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Загальний розмір відшкодування моральної шкоди за даним страховим випадком становить 38400,00 грн. (3200,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на час ДТП) х 12 = 38400,00 грн.). Оскільки право на відшкодування має донька та чоловік загиблої, то їм належить по 1/2 частини загального розміру страхового відшкодування, а саме по 19200,00 грн.

ОСОБА_1 понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 11350,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 09.10.2018 р., вказана сума не перевищують встановлений Законом мінімальний розмір, а тому підлягає відшкодуванню.

За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на який посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень проти позову та доводів апеляційної скарги, у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Між тим, положення пункту 36.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосуванню не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_4 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Аналогічні правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у справі №61-38295св18 від 10 січня 2019 року.

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного суду висловлену у постанові від 20.11.2019 року у справі №296/2509/16-ц є безпідставними оскільки вона викладена у справі за іншими правовідносинами, учасниками яких є фізичні особи без участі страховика і без оцінки вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 16 березня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков