_______ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_______
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи: 647/960/19

номер провадження: 22-ц/819/1217/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В. (суддя-доповідач),

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

секретар Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 19.06.2020 року ухвалене у складі судді Кириленко М.О. у цивільній справі № 647/960/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.10.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13200,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

29.03.2015 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено претензію кредитора до державної нотаріальної контори та 09.04.2015 року позивачем отримано відповідь Бериславської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором №б/н від 30.10.2008 року становила 13182,32 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 13041,41 грн, заборгованості за відсотками 140,91 грн.

Позивач зазначив, що 20.11.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 банк направив лист-претензію, згідно якої банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 13182 грн 32 коп. за кредитним договором №б/н від 30.10.2008 року.

Заочним рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19.06.2020 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме, розмір майна, успадкованого спадкоємцем, проте судом першої інстанції не було встановлено яке саме спадкове майно залишилося після смерті померлого позичальника, його вартість, та чи покриває вартість спадкованого майна розмір заборгованості спадкодавця, спадкову справу від нотаріальної контори не витребував, дійсні обставини справи не встановив.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надійшов.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Логвіновська А.А. в судовому засіданні 03.09.2020 року доводи апеляційної скарги підтримала з підстав в ній викладених, в подальшому в судові засідання, будучи належним чином повідомленою не з`являлася. Направила до суду інформацію щодо строку дії картки та виписку по рахунку позичальника з проханням долучити їх до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що неявка учасників процесу, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.10.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання останнім анкети-заяви. За умовами укладеного кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірах визначених договором, на суму залишку заборгованості на строк, що відповідає строку дії картки (а.с. 11).

Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил, підписаною позичальником, бажаний кредитний ліміт визначено в сумі 500,00 грн.

Із наданої представником позивача під час апеляційного розгляду справи, виписки по руху, вбачається, що розмір кредитного ліміту змінювався та станом на 15.09.2011 року становив 13200,00 грн., термін дії кредитної картки - 09/2015 рік.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Козацьке Бериславського району, Херсонської області (а.с.21).

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на день смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н 30.10.2008 року становить 13182,32 грн, з яких: 13041,41 грн - заборгованість за тілом кредита, 140,91 грн заборгованість за відсотками. (а.с.7-10).

Суд першої інстанції правильно встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між АТ КБ «ПриватБанк» та позичальником ОСОБА_2 допускають правонаступництво.

Так, статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентується положеннями статей 1281 та 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України в редакції на час відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) спадкоємці зобов`язанні задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори із претензією кредитора, в строки передбачені законом.

Спадкова справа №60/2015 Бериславською державною нотаріальною конторою була заведена на підставі вказаної претензії АТ КБ «ПриватБанк.

09 квітня 2015 року позивачем отримано від завідувача Бериславської нотаріальної контори лист - роз`яснення щодо заведення спадкової справи за претензією кредитора.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, позивач, як на підставу своїх вимог посилався на положення статей 526,527,530,608,1218,1268,1270 ЦК України та зазначив, що спадкоємцем ОСОБА_2 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачки, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А за ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Дії, що передбачені ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємцями не вчинялися, що свідчить про неприйняття ними спадщини в зазначеному порядку.

Для прийняття спадщини в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України необхідно встановити факт постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа начальника відділу з питань діяльності Козацького старостинського округу Тернової С. наданого на запит суду першої інстанції за №02-35/138 від 24.04.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.12.2014 року (а.с.44).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.12.2014 року.

Отже твердження позивача про те, що спадкоємцем ОСОБА_2 який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка, спростовується наявними матеріалами справи. Інших доказів, які б підтверджували постійне місце проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем матеріали справи не містять, не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем за вказаною адресою, а відповідно зробити висновок про прийняття ОСОБА_1 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, як то заявлено позивачем, спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, встановлюючи статус будинку, в якому був зареєстрований спадкодавець та з 09.12.2014 року зареєстрована відповідачка, суд апеляційної інстанції здійснив запит до Козацького старостинського округу та перевірив відомості щодо права власності, інші речові права щодо житлового будинку.

Як вбачається із відповіді начальника відділу з питань діяльності Козацького старостинського округу, Тернової С. № 05-06/289 від 04.11.2020 року, наданого на запит апеляційного суду, померлий ОСОБА_2 не був власником будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що була отримана суддею доповідачем по справі, померлий ОСОБА_2 власником будинку АДРЕСА_1 не значиться.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд в силу статей 12,13 ЦПК України не вправі самостійно збирати докази, оскільки буде порушено змагальний процес.

Проте, представником позивача на з`ясування обставин, що мають значення для справи клопотань не заявлялось, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, що позбавило суд з`ясувати дані про прийняття спадщини відповідачем, та встановити обсяг спадкового майна, а диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було витребувано справу з нотаріальної контори є безпідставними, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи копією спадкової справи, наданої на запит суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 19.06.2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 19.06.2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько