Єдиний унікальний номер: 223/613/20
Провадження номер: 2/223/304/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 , мотивує тим, що рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 08 серпня 2016 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 22 липня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , після чого стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття ОСОБА_4 . На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №223/539/16-ц на підставі якого з ОСОБА_1 стягують аліменти через бухгалтерію Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», де останній працює в якості гірника підземного з повним робочим днем у шахті.

Таким чином, на двох дітей з позивача призначено стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини усіх його доходів, в той час як судова практика в України притримується розміру стягнення аліментів на двох дітей в розмірі не більше 1/3 частини доходів платника аліментів.

При цьому, відповідачка працює, отримує аліменти, позивач в свою чергу працює в підземних виробках і його праця пов`язана з шкідливими та важкими умовами праці, а отже ОСОБА_1 необхідно отримувати якісні продукти харчування для повсякденної підтримки робото спроможності, що вимагає значних матеріальних затрат. Позивач мешкає разом з матір`ю ОСОБА_5 , якій висновком МСЕК від 18 травня 2006 року, встановлено другу групу інвалідності по зору, по життєво, і як член родини останньої ОСОБА_1 зобов`язаний надавати матеріальну та фізичну допомогу.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 08 серпня 2016 року на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до розміру 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 12 серпня 2020 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , після чого стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частин усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з розгляду справи не звявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 62). На адресу суду від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. 65).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 63). Від відповідачки на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 22).

Окрім того, відповідачкою було надано відзив на позов згідно з яким остання заперечує проти вимоги позовної заяви та просить суд в їх задоволенні відмовити, оскільки на момент подачі позову про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 працював, частково надавав матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, проте це носило не постійний характер, через зловживання спиртними напоями, що також спонукало відповідачку в 2018 році подати позов до суду розлучення. Однак, зважаючи на переконання ОСОБА_1 , відповідачка залишила без розгляду позовну заяву про розірвання шлюбу. З зазначеної причини сторони посварились в липні 2020 року і позивач перейшов жити до своєї матері, де й проживає до теперішнього часу. ОСОБА_2 зазначає, що є матір`ю багатодітної родини, а саме трьох дітей, працює прибиральницею службових приміщень в Дитячо-юнацькій спортивній школі міста Вугледар та її заробітна плата в середньому складає 4952,10 гривень. З отриманої ОСОБА_2 заробітної плати та аліментів, останній необхідно сплачувати комунальні послуги, придбавати продукти харчування, одяг для дітей, ліки для їх лікування, предмети особистої гігієни та захисту від COVID-19, а також інші речі, які потрібні їм для навчання в школі, а також духовного і морального розвитку. Крім того, спільний син сторін ОСОБА_3 стоїть на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом «поліноз», потребує постійного медикаментозного лікування, а їх спільна донька ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку у лікаря офтальмолога з діагнозом «міопатія», потребує постійного медикаментозного лікування, носіння окулярів. Зазначені хвороби дітей потре5бують у додаткових витратах, а тому відповідачка вважає, що зменшення розміру аліментів негативно вплине як на їх стан здоров`я, так і на матеріальний стан взагалі.

Більш того, старший син відповідачки ОСОБА_6 навчається у Вугледарськму міському коледжі Донецького державного університету управління на денній формі навчання, на безоплатній основі, стипендії не отримує, а тому також потребує додаткових витрат ОСОБА_2 на навчання, продукти харчування та одяг.

Позивач в свою чергу на даний час працює, здоровий, інших стягнень по виконавчих документах не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на їх виховання, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних та гідних умов для їх розвитку. Окрім того, ОСОБА_1 нічого не перешкоджає надавати матеріальну допомогу матері ОСОБА_5 із заробітної плати, тим паче, що вони проживають разом та ведуть спільне господарство та побут. При цьому, ОСОБА_5 отримує пенсію, перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , який працює, отримує пенсію та регресні виплати, а також ОСОБА_5 має іншого повнолітнього, працездатного сина, який також може частково надавати матері матеріальну допомогу (а.с. 23-24).

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 33).

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 25 грудня 2009 року та серії НОМЕР_3 від 13 березня 2012 року сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно (а.с. 34, 35).

На виконання рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 08 серпня 2016 року, видано виконавчий лист №223/539/16-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 22 липня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , після чого стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття ОСОБА_4 (а.с. 6-7).

Відповідно до листа Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 20 серпня 2020 року станом на 01 серпня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів, в межах виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа №223/539/16-ц від 08 серпня 2016 року, повністю сплачена, стягнення з боржника ОСОБА_1 проводяться у розмірі 50% - поточні аліменти, щомісячно, згідно виконавчого документа (а.с. 39).

Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 07 липня 2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_5 від 17 травня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 26 вересня 1987 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 (а.с. 8, 9, 10).

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого 04 лютого 2011 року Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій області, останній з 03 березня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5).

Згідно акту про проживання №356 від 21 липня 2020 року, виданого Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лідер-Вугледар», ОСОБА_1 не зареєстрований, але фактично з 01.06.2020 року по теперішній час мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до копії паспорту громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_8 , виданого 31 березня 1998 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, остання з 14 листопада 1997 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Як вбачається з довідки серії ДОН-05 №001924 від 18 травня 2006 року мати позивача ОСОБА_5 безстроково встановлено другу групу інвалідності (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_9 від 20 серпня 1987 року, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20 серпня 1987 року зроблено запис за №70 (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 26 вересня 1987 року мати позивача ОСОБА_5 з 26 вересня 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 15).

Згідно копії паспорту громадина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_10 , виданого 13 жовтня 2008 року Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій області, остання з 03 жовтня 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 30).

Відповідно до довідки №381 від 07 вересня 2020 року, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Союз-Вугледар», ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 32).

Згідно посвідчення серії БС №062566, виданого виконавчим комітетом Вугледарської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 36).

Відповідно до довідки про доходи №14 від 09 вересня 2020 року, виданої Дитячо-юнацькою спортивною школою Вугледарської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 працює у зазначеному закладі на посаді прибиральниці службових приміщень та період з 01 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року, без урахування аліментів, отримала дохід загальною сумою 29973,72 гривень (а.с. 38).

Згідно довідок №68 від 07 вересня 2020 року та №55 від 07 вересня 2020 року, виданих Вугледарським фаховим коледжем Донецького державного університету управління, ОСОБА_6 навчається у даному навчальному закладі на безоплатній основі, на денній формі навчання з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2021 року, доходів (стипендії) не отримує (а.с. 40, 41).

Відповідно до довідок №300, №377 від 10 вересня 2020 року, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Вугледарської міської ради», ОСОБА_3 часто хворіє на ОРВІ, знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом: поліноз, та потребує постійного медикаментозного лікування. ОСОБА_4 часто хворіє на ОРВІ, знаходиться на «Д» обліку в офтальмолога з діагнозом: міопатія, потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 42, 43, 44).

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З системного аналізу положень статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку з значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставною для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, а також постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, постановленій у справі №565/2071/19.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

З огляду на вищевикладене, всебічна, повна, об`єктивна та безпосередня оцінка, як сукупності наданих до суду доказів та документів, так і кожного доказу окремо, не надають можливості встановити, що з часу ухвалення 08 серпня 2016 року Вугледарським міським судом Донецької області рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідачки аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів (заробітку), змінились сімейний стан, стан здоров`я, життєві обставин та/або матеріальне становище позивача, які б у відповідності до вимог ст. 192 СК України могли слугувати підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він має надавати допомогу своїй матері ОСОБА_5 , однак суд критично ставить до даного посилання, оскільки ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження того, що його мати ОСОБА_5 перебуває на утриманні позивача та потребує від останнього матеріальної допомоги.

Більш того, суд вважає необхідним відзначити, що визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей, суд враховує, зокрема, співвідношення розміру отримуваних батьками доходів. Так, як вбачається з наданої до суду довідки про доходи №14 від 09 вересня 2020 року, виданої Дитячо-юнацькою спортивною школою Вугледарської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 на теперішній час працює та середньомісячний розмір заробітної плати останньої становить близько 4995,62 гривень, що є незначним та недостатнім для власного утримання та утримання двох малолітніх дітей. При цьому, як зазначає у своєму позові позивач ОСОБА_1 , останній будучи працездатною особою є працевлаштованим, має постійне місце роботи та отримує доходи, інших утриманців, окрім малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, приймаючи до уваги, що обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, з метою забезпечення прав дітей, діючи у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру стягуваних аліментів не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 180-183, 192 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 247, 258 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.