СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14147/17

пр. № 2-о/759/39/20

25 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Київська міська рада про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2017 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обгрунтовує тим, що 26.10.1992 між ОСОБА_2 на ОСОБА_3 укладений шлюб, який 02.04.2002 було розірвано, після чого приблизно з 2006 р. вони знову почали жити разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство, спільний побут та сімейний бюджет, проводили спільно свята, відпустки, що свідчить про наявність взаємних прав та обов`язків, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 в якій заявник разом із померлим проживали утримували її та сплачували житлово-комунальні послуги по цій квартирі, інших спадкоємців 1-3 черги у померлого немає. 30.05.2016 вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин або факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не менше п`яти років однією сім`єю до часу відкриття спадщини їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2017 відкрито провадження по справі (а.с. 50).

17.01.2020 ухвалою суду заяву залишено без розгляду з підстав ч. 6 ст. 294 ЦПК України (а.с. 110, 111).

Постановою Київського апеляційного суду від 23.05.2019 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2020 скасовано та передано справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.140-142).

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав зазначених у ній.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 150, 157).

Свідки ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 на ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 та не знали, що вони не перебували у шлюбних відносинах, також свідки зазначили, що бували часто у них в гостях за вищевказаною адресою, дітей у них спільних не було, заявник викликала померлому карету швидкої допомоги, та займалася його похованням, крім цього ОСОБА_4 який був сусудом зазначив, що знав померлого із середини 90-х років, допомагав їм по господарству, раз в місяць бував у них вдома, та бачив, що вони часто разом поверталися з роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки.

Суд всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 26.10.1992 між ОСОБА_2 на ОСОБА_3 був укладений шлюб, актовий запис №21 (а.с. 6).

02.04.2002 шлюб між між ОСОБА_2 на ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1 , актовий запис №333 у ВРАЦС Святошинського УЮ у м. Києві (а.с. 7).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 8).

Згідно довідки КП «Центр Комунального Сервісу» від 12.08.2016 ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 22.08.2006 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про право власності від 22.03.2006 виданого ГУЖЗ ВО КМР на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення, ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Заявник 05.02.2016 здійснила оплату за перевезення вантажу у розмірі 1120 доларів США 00 центів. Аеропорт призначення Баку, дата зареєстрованого польоту PS601/05, назва та адреса відправника -Поховальний будинок Ірій, вантажний термінал Борисполя (а.с. 28, 29).

Так, згідно листа ПП «Ірій.» від 05.02.2016 №10 посвідчено, запакування оцинкованої дерев`яної труни з тілом померлого гр. України ОСОБА_3 , 1957 року народження (а.с. 101-а).

Як вбачається із сертифікату додаткового обслуговування - П01-00794 (договору-підряду) від 17.03.2011 ОСОБА_2 замовила плиту газ. Gorenje K525 W, серійний номер НОМЕР_2 у ТОВ «Фірма Техно-Сервіс-1» на адресу: АДРЕСА_2 та здійснила оплату товару у розмірі 4000 грн 00 коп.(а.с. 22-24).

Заявник ОСОБА_2 03.03.2012 уклала договір №12030304 з ТОВ «Корбіна телеком» про підключення до мережі інтернет за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 102).

Крім цього ОСОБА_2 здійснювала оплату за послуги Інтернет за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 85 грн 00 коп. 24.09.2015, 28.04.016 та 29.02.2016 (а.с. 25, 26).

30.05.2016 ОСОБА_2 звернулася до ПН КМНО Сташкова А.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 73).

Постановою ПН КМНО Сташкова А.Г. від 02.09.2016 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємиці відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин та факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 83).

Згідно із ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За нормою ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом поданням ними до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно із п.п. 4.10 п. 4 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею такого свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п.п.1 п. 1.12 Глави 10 Розділу 2 вказаного Порядку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із викладеного убачається, що цивільний чоловік та заявник, на час відкриття спадщини проживали у квартирі АДРЕСА_1 , де померлий був зареєстрований з 22.08.2006, а заявник після розірвання шлюбу із померлим проживала з ним на час відкриття спадщини та є його єдиною спадкоємицею за законом четвертої черги , а також є такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Аналізуючи вищевикладені доводи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

На підставі викладеного, керуючись вимоагами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. 265, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Київська міська рада про встановлення факту задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 р. до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 03.03.2020.