Провадження № 2/752/2669/20
У Х В А Л А

20 лютого 2020 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

з участю секретаря Павлюх П.В.,

розглянувши у заяву представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - Сокол Діани Вікторівни про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Разом з тим, 03.01.2020 року до суду надійшла заява представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - Сокол Д.В. про закриття провадження у справі в частині вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» у зв`язку із відсутністю предмета спору відповідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вказана заява мотивована тим, що предметом спору у даній справі є стягнення солідарно з ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 29 847,83 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

12.12.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 29 847,83 грн. на реквізити, вказані ОСОБА_1 в заяві про виплату страхового відшкодування від 05.06.2018 року.

Тому, сторона відповідача вважає, що предмет спору між сторонами, який існував на момент відкриття провадження у справі, зник, так як відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 456/847/18.

В даному випадку слід зазначити, що справа перебуває в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва з вересня 2019 року, а відповідач у заяві про закриття провадження у справі вказує, що 12.12.2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 29 847,83 грн. на реквізити, вказані ОСОБА_1 в заяві про виплату страхового відшкодування від 05.06.2018 року.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення прав особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у даній справі з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та відмовляє у задоволенні заяви про закриття провадження в справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 259-261, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - Сокол Діани Вікторівни про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Хоменко