КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 362/5194/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14580/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Ковбель М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

08 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2020 року за заявою представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "СЕТАМ", приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни, ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександра Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними акту про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права власності,-

В С ТА Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ДП"СЕТАМ", приватного виконавця Лановенко Л.О., ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А., третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсними акту про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:007:0012, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме: накласти арешт на земельну ділянкуплощею 0,2598 га з кадастровим номером :01:007:0012, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214; заборонити суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією права власності та речових прав на земельну ділянку площею 0,2598 га з кадастровим номером :01:007:0012, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214; заборонити державним кадастровим реєстраторам відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Героїв Небесної Сотні, 46) вносити до Державного земельного кадастру відомості (змін до них) про земельну ділянку площею 0,2598 га з кадастровим номером :01:007:0012, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, вносити відомості про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж; заборонити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим особам проводити підготовчі та/або будівельні роботи на земельній ділянці площею 0,2598 га з кадастровим номером :01:007:0012, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_3 та будь-які інші особи не позбавлені можливості здійснювати забудову земельної ділянки, внаслідок чого земельна ділянка змінить свої властивості, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, а також призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль для приведення земельної ділянки у попередній стан.

УхвалоюВасильківського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року узадоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу від 7 жовтня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що предметом спору є право власності на земельну ділянку та його перехід від позивача до відповідача, тому вважає, що до вирішення справи по суті, обмеження прав власника, яким є відповідачем у справі, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Вважає, що невжиття заходів щодо заборони вносити до Державного земельного кадастру відомості (змін до них) про земельну ділянку, може призвести до припинення існування цієї земельної ділянки як об`єкта цивільного права, а отже, зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначає, що невжиття заходів щодо заборони відповідачу та будь-яким особам здійснювати будівництво на вказаній земельній ділянці, може призвести до виникнення деліктних правовідносин між сторонами в залежності від вирішення даного спору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як зазначено у роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду, що заявником не надано належних та допустимих доказів щодо можливості реалізації майна, яке знаходиться у відповідача, оскільки підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову має оцінюватися судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з цим, колегія суддів з матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,2598 га з кадастровим номером :01:007:0012, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що є предметом заяви про забезпечення позову, з 06 жовтня 2020 року належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , яка не є стороною у вказаній справі.

Враховуючи, що арешт може бути накладено на майно відповідача, а не іншої особи, до якої позовні вимоги не заявлено, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні, оскільки власником земельної ділянки, що є предметом розгляду в даній справі є ОСОБА_5 , яка не є відповідачем та яку не залучено до розгляду вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно оцінені підстави, з яких була подана заява про забезпечення позову, без врахування характеру позовних вимог, чим суд порушив норми процесуального права.

Проте, на час розгляду апеляційної скарги встановлено, що спірна земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_5 , яка не є стороною у справі, а тому апеляційний суд не має правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 жовтня 2020 року - залишити без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 11 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді