Справа № 323/146/20
Справа №323/146/20
16.03.2020 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Мінаєва М.М,
секретаря - Тахтаул А.Л.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У січні 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачі зазначають, 11 квітня 2018 року придбали за договором купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1 .
До продажу будинок належав попередньому власнику ОСОБА_4 , за згодою якого у цьому будинку був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 . Однак фактично відповідач за місцем реєстрації ніколи не проживав.
Умовами договору купівлі-продажу було передбачено, що продавець після нотаріального посвідчення договору повинен був зняти з реєстрації осіб, які проживають у будинку, але не виконав цю умову договору.
Посилаючись на порушення своїх прав, як власників нерухомого майна, з боку відповідача, позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Виходячи з положень ч. 2, ч. 4, ч. 6 ст. 19, ст. 176, ст. 274 ЦПК України, ухвалою суду від 04.02.2018 року було вирішено питання про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням дати судового засідання.
Позивачі в судове засідання не з`явились, подавши письмову заяву про розгляд справи без їх участі та підтримку своїх позовних вимог.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи в порядку ч. ч. 7, 11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов та (або) заяв з приводу питань, які б перешкоджали розгляду справи по суті, - не надав.
Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Цей факт підтверджується Договором купівлі-продажу від 11 квітня 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок О.М., зареєстрованому у реєстрі за №317, а також відомостями, які містяться у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 квітня 2018 року №120234786.
Відповідно до відомостей технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 16 січня 2001 року, за інвентарним номером 6, реєстровим номером 1/6, встановлено, що власником будинку АДРЕСА_1 зазначений ОСОБА_4 , який є продавцем цього будинку за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2018 року.
Відповідно до відомостей довідки Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 20.01.2020 р. №24, виданій громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Оріхівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 09.02.2012 р., встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11 квітня 2018 року не проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 .
Права власності чи іншого майнового права на спірне житло відповідач не має. Доказів про поважність причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, а також доказів існування у нього намірів продовжити користуватись приміщенням, яке належать позивачам, в матеріалах справи немає.
Таким чином, поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад встановлені законом строки (один рік) з матеріалів справи не вбачається.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Суд вбачає, що між сторонами виникли відносини, що регулюються главою 32 ЦК України.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачам.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Преображенська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області. У цьому разі 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв