Справа № 645/4105/19
Провадження № 6/645/220/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Харків Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.,

за участю секретаря Савченко В.Ю.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за сплачені комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд про розстрочку виконання рішення суду, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за сплачені комунальні послуги.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за сплаченні комунальні послуги, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму компенсації сплачених ОСОБА_3 житлово -комунальних послуг в сумі 24025,50 грн., що складає Ѕ частину від сплачених ОСОБА_3 витрат. Постановою Харківського Апеляційного суду від 16 березня 2020 року вищевказане рішення було залишено без змін. Отже, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року набрало законної сили. Зазначає, що його майновий та матеріальний стан не дозволяє йому виконати рішення суду одночасно та у повному обсязі, так як він, та його родина перебуває в скрутному матеріальному становищі. На теперішній час працює та отримує заробітну платню лише він. Склад його родини двоє малолітніх дітей та дружина яка знаходиться в декретній відпустці, молодша дитина віком один рік та дружина потребу постійного медичного нагляду та лікування, що потребує постійних чималих коштів та витрат після ускладнених пологів. Виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить його родину у дуже скрутне матеріальне становище, що завдасть шкоди здоров`ю членам його сім`ї, а саме дітям та дружині, яких він не зможе утримувати необхідним для їхнього здоров`я чином. Тому, звертає увагу на те що, він у добровільному порядку виконує рішення суду, а саме кожного місяця, поштовими грошовими переказами з призначенням переказу надсилав ОСОБА_3 з дня отримання постанови Харківського Апеляційного суду по теперішній час грошові перекази на виконання рішення суду, про що свідчать фіскальні чеки ПАТ «УКРПОШТА». Як вбачається з виконавчого провадження позивач ці кошти не враховує, хоча на момент відкриття провадження уже отримала 5400,00 грн., та повинна була б отримати більш, про що свідчать вище зазначенні чеки, але по не зрозумілим причинам, деякі перекази ОСОБА_3 повертала. Отже, позивач вимагає стягнення з нього 24025,50 грн. суму компенсації, 120,00 грн. на витрати виконавчих дій, а також - 2479,39 виконавчого збору. У зв`язку, з чим просить розстрочити виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2019 року, про стягнення компенсації за сплаченні комунальні кошти на загальну суму 18 625, грн., так як 5 400,00 грн. сплатив, на 7 місяців, до 16.03.2021 року рівними частинами, а саме: до 20.09.2020- 2660,79 грн.; до 20.10.2020- 2660,79 грн.; до 20.11.2020- 2660,79 грн.; до 20.12.2020- 2660,79 грн.; до 20.01.2021- 2660,79 грн.; до 20.02.2021- 2660,79 грн.; до 20.03.2021- 2660,79 грн. Стягнути з позивача ОСОБА_3 , 120,00 грн. на витрати виконавчих дій, а також стягнути 2479,39 виконавчого збору. Оскільки він у добровільному порядку виконував рішення суду, як тільки воно набрало законної сили.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся заздалегідь і належним чином.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала заяву та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду заяви повідомлялась заздалегідь і належним чином, надала відзив, де зазначила, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав, згідно до вимог ч.3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим. Таким чином, відповідач повинен надати до суду непереконливі докази існування обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим. Відповідач посилається на матеріальний стан, який не дозволяє виконати судове рішення, наводить наступні обставини: наявність двох дітей, находження дружини в декретної відпустці, находження медичних фахівців на самоізоляції. Однак, звертає увагу на те, що відповідач, який працює машиністом електровозу, приховує та не повідомляє суду розмір своєї заробітної плати. Згідно до відкритих мереж Інтернет заробітна плата машиніста електровозу складає 21247 грн., дружина відповідача знаходиться в декретній відпустці. Цей факт свідчить, що дружина відповідача отримує грошові кошти від фонду соціального забезпечення. Розмір цих декретних грошових коштів відповідач приховує та суду не повідомляє, наявність двох дітей, однак, цей факт свідчить про стабільне матеріальне становище відповідача, який може собі дозволити мати та забезпечувати двох дітей. Находження медичних фахівців на самоізоляції, відповідачем не підтверджується відповідними доказами, незрозуміло, яким саме чином це є обставиною, що істотно ускладнює виконання судового рішення або роблять його неможливим. Відповідач заявляє про себе як про порядну, законослухняну людину. Як доказ надає до суду свою характеристику. Однак, звертає увагу на те, що відповідач не виконував свої обов`язки про сплату комунальних платежів, переклав цей обов`язок на жінку, яка знаходиться на пенсії. Цей факт встановлено судовим рішенням. Таким чином, відповідач, не сплачуючи комунальні платежі, поступав не по закону, що ставить під сумнів його ствердження про законослухняність. Також, перекладання відповідачем обов`язку сплачувати за себе комунальні платежі на пенсіонерку, не характеризує відповідача як порядну людину. Відповідач не надає до суду документів від виконавчої служби, що підтверджують розмір сплаченої боргової суми, а посилається на чеки, які не містять ані відомостей отримувача, ані призначення платежу. Також, відповідач ставить питання щодо стягнення з позивача виконавчого збору. Ця вимога не містить взагалі законної підстави. Враховуючи вищенаведене, просила відмовити в задоволенні заяви.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за сплачені комунальні послуги. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму компенсації сплачених ОСОБА_3 житлово-комунальних послуг в сумі 24025,50 грн., що складає 1/2 частину від сплаченого ОСОБА_3 житлово-комунальних послуг за період з травня 2016 року по травень 2019 року, 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору. Постановою Харківського Апеляційного суду від 16 березня 2020 року вищевказане рішення було залишено без змін

Згідно ст.ст. 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1, 3ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, відповідно до вимог ст.435 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).У свою чергу, таких конкретних обставин, які на даний час перешкоджають виконанню судового рішення і які будуть усунуті протягом року, ОСОБА_2 , не наведено.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, рішення суду від 19.11.2019 року виконується відділом ДВС та з відповідача стягується 20% заробітної плати. Відповідачем не надано довідки про доходи, але в довідці про судові утримання зазначений розмір заробітної плати відповідача за серпень 2020 року - 28541,52 грн., за вересень 2020 року - 17846,48 грн., тобто доходи відповідача в середньому становлять приблизно 20000 гривень на місяць. Відповідач посилається на те, що одночасна та в повному обсязі виплата за рішенням суду, враховуючи матеріальні труднощі, неможлива. Але в даному випадку встановлено, що йде поступове виконання рішення суду та стягнення із заробітної плати відповідача у відсотковому відношенні.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

До поданої заяви про розстрочку виконання рішення суду ОСОБА_2 долучено копії свідоцтв про народження дітей, копія обмінної картки пологового будинку, характеристику з місця роботи, та копії фіскальних чеків АТ "Укпошта".

Відповідно до положень ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, у заяві про розстрочку виконання рішення суду заявником не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових обставин, не надано достатніх доказів на підтвердження складного збігу обставин чи наявності такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду відповідно до ст. 435 ЦПК України.

При цьому, посилання боржника як на підставу для розстрочки виконання рішення суду матеріальне становище, наявність на утриманні дітей, не можуть бути підставою для задоволення вказаної заяви, та не є тією обставиною, що унеможливлює виконання рішення суду.

Заявником при наведенні мотивів для розстрочення виконання рішення не надано жодного доказу перебування у скрутному матеріальному становищі станом на час звернення з відповідною заявою до суду, які б в свою чергу давали підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Крім того, запропонований боржником порядок розстрочки виконання рішення суду, порушуватиме права стягувача на своєчасне отримання коштів.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення є необґрунтованою, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258,259,260,435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за сплачені комунальні послуги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2020 року.

Суддя І.В. Ульяніч