Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/273/20
Провадження № 2-о/499/24/20
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

13 березня 2020 року смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі,

В С Т А Н О В И В:

1.Суті питання, що вирішується ухвалою таке.

06 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі також заявник) звернувся до суду з заявою в якій просив встановити факт належності йому військового квитка, трудової книжки та довідки про роботу в автобазі «Чорноморгідробуду» (далі також заява).

2. Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу такі.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, далі також ЦПК).

Тому, до справ окремого провадження слід застосовувати загальні правила позовного провадження.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частина 4 статті 294 ЦПК).

Заявник в заяві зазначив, що встановлення факту йому необхідно для оформлення пенсії, однак відповідний орган пенсійного забезпечення, такий як Роздільнянський відділ обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заінтересованою особою не вказав.

З огляду на пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК заява повинна містити відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (за наявності).

Проте, у заяві не зазначені адреса електронної пошти заявника або відомості, про її відсутність, або наявність інших засобів звязку.

Зі смислу пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК виходить, що заява повинна містити: зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, заява не містить тексту з зазначенням відомостей щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

За приписами пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК заява повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частина 1, 2 статті 318 ЦПК).

Але, у заяві не зазначені, виходячи з положень пункту 5 частини 3 статті 175, статті 318 ЦПК докази на підтвердження звернення заявника до ООО «Перемога» (або її правонаступника) з заявою про внесення виправлень до трудової книжки, та до ТДВ «Чорноморгідробуд» про внесення виправлень до довідки від 29 січня 2020 року №08/04, тощо.

За таких обставин заявнику у заяві слід зазначити докази, що підтверджують кожну вказану в цій ухвалі обставину, або причини неможливості їх зазначення та подальшого надання, а у випадку неможливості отримання таких доказів зазначити про це з подальшим направленням до суду відповідних клопотань про забезпечення цих доказів, виклик свідків, тощо.

При цьому, заявнику роз`яснюється, що у заяві необхідно саме зазначити, тобто зробити конкретне посилання, про наявність таких доказів, які підтверджують викладені обставини, а вже їх надання до суду заявник має право забезпечити до початку розгляду справи по суті.

Така правова позиція підтверджується роз`ясненнями Верховного Суду України, який в абзаці 1 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснив, що заява повинна відповідати вимогам ЦПК. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у заяві повинні не лише міститися вимоги, а й бути викладені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У абзаці 1 пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (далі також постанова № 5) роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Суд звертає увагу заявника, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості виправити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; відповідно до частини 3 статті 315 ЦПК справи про встановлення факту належності військового квитка або належності довідки у судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Це підтверджується роз`ясненнями наведеними в абзацу 2 пункту 12 постанови № 5 де зазначається, що заяви про встановлення факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

За такого заявнику слід врахувати таку позицію та вказати конкретні причини неможливості одержання або відновлення цих документів із зазначенням доказів.

Таким чином, заяву подано без дотримання вимог статей 175, 177, 318 ЦПК.

Тому, з урахуванням частини 1 статті 185 ЦПК України, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Суддя роз`яснює заявнику, що усунення недоліків заяви має відбуватися шляхом подання тексту нової заяви з доданими до неї документами відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Суддя привертає увагу заявника, що суд не може надавати привілеї будь-якому учаснику справи та має здійснювати судочинство в межах, й порядку визначеному процесуальним законом, щоб у стороннього, розсудливого спостерігача не виникало сумнівів в його необ`єктивності. Тому, заявник не має сприймати постановлення ухвали про залишення заяви без руху, як перешкоду у розгляді його заяви, а як необхідність виконання вимог закону для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного подальшого вирішення цієї справи.

3. Висновок такий.

З огляду на викладене, заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись статтями 175, 185, 318 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі - залишити без руху.

Надати заявнику строк, який не повинен перевищувати 10 (десять) днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявнику що в разі невиконання вимог вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Кравчук