Ухвала

07 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 369/11029/17

провадження № 61-14234св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дурицької Марії Євгенівни, Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи: реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_2 , Києво-Святошинська районна державна адміністрація в Київській області про визнання протиправним дій та скасування рішення реєстратора за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія» на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ТОВ «Оратанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики, за яким товариство отримало в борг 121 520 доларів США на строк шість місяців без нарахування відсотків. Також між ними був підписаний договір іпотеки та передано у якості забезпечення виконання зобов`язань в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договором іпотеки встановлені умови звернення стягнення на іпотечне майно: невиконання товариством основного зобов`язання у строк до 18 грудня 2010 року, надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень не пізніше 30-денного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, визначення вартості майна за якою здійснено прийняття іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Правовою підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 є укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Вказав, що будь-яких вимог товариство не отримувало, договір не укладався, не визначалась і вартість майна. Незважаючи на ці порушення державний реєстратор 13 липня 2013 року було прийнято рішення № 3939867 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за відповідачем. Дане рішення реєстратора суперечить вимогам укладеного договору іпотеки, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вважає, що державний реєстратор в супереч діючого закону належним чином не виконав свого обов`язку щодо встановлення факту виконання умов іпотечного договору в частині виконання його застереження щодо обов`язкового укладення між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є підставою для передачі спірного майна у власність відповідача.

Просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дурицької М. Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 3939867 від 13 липня 2013 року щодо реєстрації прав власності ОСОБА_1 на 3/5 частин нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 1643040 від 05 червня 2013 року, на підставі договору іпотеки від 17 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року у задоволенні позову ТОВ «Оратанія» відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Оратанія», подану його представником Вознюком О. Г., на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2019 року повернуто особі, яка її подала.

28 вересня 2020 року ТОВ «Оратанія» направило до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Згідно з частиною 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дурицької Марії Євгенівни, Міністерстваюстиції України, ОСОБА_1 , треті особи: реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_2 , Києво-Святошинська районна державна адміністрація в Київській області про визнання протиправним дій та скасування рішення реєстратораза касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оратанія» на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська