Єдиний унікальний номер 725/4830/16-ц
Номер провадження 8/725/2/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н. В.

при секретарі Іонашку В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Чернівці справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 травня 2017 року у справі № 725/4830/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, яке ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 31 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року залишено без змін.

В обгрунтування заяви вказує, що на підставі вказаного рішення суду з його володіння на користь ОСОБА_2 витребувано квартиру АДРЕСА_1 та стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1191,22 гривень в рівних частках з кожного.

При цьому, підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_5 про витребування спірного нерухомого майна від добросовісного набувача ОСОБА_1 на підставі ст. 388 ЦК України стало визнано недійсним на підставі рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року в цивільній справі №725/6539/14-ц , яке набрало законної сили, спадкового договору, укладеного 4 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , на підставі якого у ОСОБА_3 виникло право власності на спірну квартиру і відповідно до якого вона, як власник, відчужила її на підставі договору дарування від 01 серпня 2015 року ОСОБА_4 , а він на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року ОСОБА_1 ..

Разом з тим, в кінці грудня 2019 року йому стало відомо, що судове рішення, яким спадковий договір, укладений 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , визнано недійсним, скасовано.

Однак, до розгляду цивільної справи №725/6539/14-ц він залучений не був, а тому, як особа на права або обов`язки якої може вплинути судове рішення, з метою з`ясування обставин справи він звернувся з відповідною заявою до Першотравневого районного суду м. Чернівці і 10 січня 2020 року отримав копії судових рішень в даній справі.

Зокрема, зі змісту судових рішень у справі про визнання недійсним спадкового договору йому стало відомо, що у листопаді 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про розірвання укладеного між ним та ОСОБА_3 04 жовтня 2013 року спадкового договору. В подальшому, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, до участі в справі залучено його правонаступника ОСОБА_2 , яка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним спадкового договору, укладеного 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , та визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним спадкового договору відмовлено. Однак, в подальшому, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково: спадковий договір, укладений 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано недійсним, в решті позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору та визнання права власності на спадкове майно передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а в подальшому постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 липня 2018 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року змінено шляхом виключення його мотивувальної частини посилання на недоведеність позову з підстав, передбачених ст. 229 ЦК України. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року, яким спадковий договір, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано недійсним, скасовано, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у визнанні спірного спадкового договору недійсним, залишено без змін і набрало законної сили й відповідно вважає, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 про витребування від ОСОБА_1 на її користь спірної квартири АДРЕСА_1 , відпали.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність такої нововиявленої обставини як скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, просив заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, й відповідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 травня 2017 року в частині витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 і стягнення на її користь судового збору скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про витребування з володіння ОСОБА_1 на її користь квартири АДРЕСА_1 , і стягнення з нього на її користь судового збору, відмовити, у решті рішення суду залишити без змін. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним у справі судові витрати у сумі 3786,90 грн., та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2016 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не зявилися, подали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, а також у поданій заяві просили заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами задовольнити й відповідно скасувати рішення суду про витребування майна та ухалити новее про відмову в задоволення позову ОСОБА_2 в частині витребування від ОСОБА_1 на її користь спірної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. Від відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи у його відсутності, а також вказав, що подану ОСОБА_1 заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримує в посному обсязі та не заперечує протии її задоволення.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки не повідомила.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши подану заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, матеріали цивільних справ № 725/4830/16-ц та №725/6539/14-ц, суд дійшов до наступного висновку.

Так, за приписами ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При цьому, положеннями ч.ч. 1,2 ст. 429 ЦПК України визначено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Таким чином, однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Так, з матеріалів справи убачається, що у провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебувала цивільна справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння( № 725/4830/16-ц).

В ході розгляду даної справи, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 31 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено. Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1191,22 гривень в рівних частках з кожного (а.с. 142-146, том 1, а.с. 207-209, том 1, а.с. 77-82, том 2).

Крім того, судом також вставнолено, що у провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебувала інща цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_6 , про визнання недійсним спадкового договору та визнання права власності на спадкове майно.

В ході розгляду даної цивільної справи, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_6 , про визнання недійсним спадкового договору та визнання права власності на спадкове майно відмовлено (справа №725/6539/14-ц, а/с 33-40, том 2).

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.06.2016 року скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково: спадковий договір, укладений 04 жовтня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано недійсним, в решті позовних вимог відмовлено (справа №725/6539/14-ц, а/с 68-71, том 2).

Однак, постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору та визнання права власності на спадкове майно передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (справа №725/6539/14-ц, а/с 141-145, том 2).

В подальшому, постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 липня 2018 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року змінено: виключено з його мотивувальної частини посилання на недоведеність позову з підстави, передбаченої ст. 229 ЦК України. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Я кубачається зі змісту вищевказаних судових рішень, підставою для часткового задоволення позову ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння стало визнання рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили, недійснимспадкового договору, на підставі якого у відповідача ОСОБА_3 виникло право власності на спірну квартиру й відповідно до якого остання як власник відчужила спірну квартиру згідно договору дарування ОСОБА_4 , а він в свою чергу ОСОБА_1 . А тому, зважаючи на даний факт, суд дійшов висновку , що спірна квартира вибула з володіння спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 поза її волею і вона вправі витребовувати її від добросовісного набувача ОСОБА_1 за правилами ст. 388 ЦК України.

Зокрема, звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами, ОСОБА_1 вказував, що оскільки рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року, яким спадковий договір, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано недійсним, скасовано, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 червня 2016 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у визнанні цього спадкового договору недійсним, залишено без змін і набрало законної сили, відповідно відпали правові підстави для задоволення іншого позову ОСОБА_2 про витребування від ОСОБА_1 на її користь спірної квартири АДРЕСА_1 .

Так, положеннями ч. 2 ст. 423 ЦПК України визначено перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема однією з яких є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При цьому, п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України визначено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп.3-5, 7 своєї Постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається; вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини; обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги; процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку; обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Аналізуючи вищевказані положення процесуального законодавства та доводи заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд вважає, що доводи заявника про наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є законними та обґрунтованими й відповідно подана заява підлягає задоволенню.

При цьому, переглядаючи рішення Першотравневолго районного суду м. Чернівці від

29 травня 2017 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 31 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду від 21 листопада 2019 року та яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено й відповідно витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Так, положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України, чинними на час ухвалення рішення суду, про перегляд якого подано зяву, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

Крім того, відповідно до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК України).

Зокрема, за загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 13, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Крім того, згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

При цьому, відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Також слід зазначити, що згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Таким чином, суд при постановленні рішення, про перегляд якого подано заяву, виходив з того, що прийнявши в установленому законом порядку спадщину ОСОБА_2 з часу її відкриття набула речові права на успадковану квартиру право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеною квартирою виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на квартиру (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Крім того, як убачається зі змісту рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 тавня 2017 року, про перегляд якого подано заяву, підставою для задоволення позову ОСОБА_2 в частині витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння стало те, що спадковий договір, на підставі якого у відповідача ОСОБА_3 виникло право власності на спірну квартиру й відповідно до якого остання як власник відчужила спірну квартиру згідно договору дарування ОСОБА_4 , а він в свою чергу ОСОБА_1 , визнано рішенням апеляційного суду Чернівецької області, яке набрало законної сили, недійсним, а тому зважаючи на даний факт суд дійшов висновку, що спірна квартира вибула з володіння спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 поза її волею і вона вправі витребовувати її від добросовісного набувача ОСОБА_1 за правилами ст. 388 ЦК України.

Разом з тим, оскільки судове рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2016 року (справа №725/6539/14-ц), яким спадковий договір, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 визнано недійсним, скасовано, а рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 чеврвня 2016 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у визнанні цього спадкового договору недійсним, залишено без змін і набрало законної сили, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2 в частині витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спірної квартири АДРЕСА_1 , відпали, оскільки на час відчуження спірної квартири відповідач ОСОБА_3 була законним власником й відповідно як власник спірної квартири мала право відчужити її згідно договору дарування ОСОБА_4 , а останній в свою чергу, як законний власник мав право на вільне розпорядження своєю власністю, а також на продаж спірної квартири новому власнику - ОСОБА_1 . При цьому, інших доказів на підтвердження факту належності спірної квартири на праві власності ОСОБА_2 , так й доказів вибуття з володіння ОСОБА_2 як власника спірної квартири, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі нововиявлені обставини, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а тому суд, надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам, вважає за необхідне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині витребування майна із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог рішення суду підлягає залишенню без змін.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, то суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2016 року, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 22-23, том 1).

Так, відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині витребування майна із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають, потреба у застосованих заходах забезпечення позову відповідно відпали, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову слід задовольнити і скасувати арешт, накладений на спірне нерухоме майно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355, 423, 424, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 травня 2017 року в частині витребування від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 і стягнення судового збору скасувати за нововиявленими обставинами.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 3786,90 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 жовтня 2016 року, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , - скасувати.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 429 ЦПК України, судове рішення ухвалене за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало