КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/3571/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Іванченка М.М., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні 1/2 частиною будинку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Мальцева Д.О.,-

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив усунути перешкоди в користуванні Ѕ частини будинку шляхом вселення ОСОБА_1 , який зареєстрований в приватному будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні Ѕ частиною будинку, яка належить ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , утім ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу в користуванні його частиною будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 Ѕ частиною житлового будинку АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати дублікат ключів від будинку ОСОБА_1 .

Вселити ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні Ѕ частиною будинку.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Інша частина будинку належить відповідачу ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні Ѕ частиною будинку. Так, відповідач встановила на вікна грати та встановила броньовані двері, змінила всі замки.

На підтвердження зазначеного позивач надав: висновок інспектора поліції Шевченківського району ГУ НП України в м. Києві від 16 лютого 2016 року, довідку Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 05 червня 2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні будинком, позивач надав докази звернення до поліції з цього приводу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні позивачу Ѕ частиною будинку. При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ефективним способом захисту прав позивача буде усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання дублікату ключів від будинку, та вселення позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів оцінює критично, оскільки межі пред`явлених позовних вимог та висновків, які викладені в резолютивній частині оскаржуваного рішення, є однаковими.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт звернення позивача до поліції не є достатнім доказом, що відповідач чинить перешкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки звернення до правоохоронних органів є належними та допустимими доказам на підтвердження позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч зазначеним у Пленумі ВССУ від 07 лютого 2014 року роз`ясненням, суд поклав обов`язок доказування не на позивача, а на відповідача, колегія суддів не приймає, оскільки позивачем доведено, що є реальне порушення його права власності та законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 червня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 грудня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: М.М. Іванченко

С.Г. Музичко