Провадження № 2-з/756/359/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

21 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шролик І.С. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк»), Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (надалі ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС») про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги та просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14.09.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту на суму 125 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . 08.12.2011 року право вимоги, що виникло з кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» передано ПАТ «Дельта Банк».

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, позивачу 27.10.2020 року стало відомо, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» є іпотекодержателем майна. Право вимоги ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» отримало на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, який було укладено між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси справу передано до розгляду до Оболонського районного суду м.Києва.

Одночасно з поданням позову позивачем подано клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що враховуючи незаконні дії представників ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», які намагалися без рішення суду виселити позивача та його сім?ю з квартири, змінити вхідні замки на дверях та враховуючи, що незаконні дії державних реєстраторів в останній час набули масового характеру, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів, оскільки у разі якщо до призначення розгляду справи відповідачем, державним реєстратором будуть здійснені дії по відчуженню спірного майна, то він не зможе захистити або поновити свої права в межах даного судового провадження та спираючись на судову практику, яка виникла з цих питань з метою виконання рішення суду, ефективного захисту та поновленню прав позивача просив суд забезпечити позов шляхом: заборони ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» вчиняти дії щодо продажу квартири АДРЕСА_2 ; заборони ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та третім особам вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, вчиняти будь-які дії по вторгненню в квартиру, проникати та входити до вказаної квартири, а також укладати договори щодо оренди, надання/припинення комунальних послуг та інших дій; заборони ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та третім особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав позивача у володінні та користуванні іпотечним майном; заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб?єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) щодо квартири АДРЕСА_2 .

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст.152 ЦПК України.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання вжиття заходів забезпечення заяви сторони не викликались.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту клопотання та заявлених вимог, встановлено, що предметом спору в даній справі є визнання недійсним договору купівлі- продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для обґрунтованого сумніву, що в разі ухвалення судового рішення щодо визнання недійсним оспорюваного договору купівлі- продажу прав вимоги від 15.11.2019 року № 2083/К, який укладений між відповідачами буде неможливим або утруднить його виконання.

Ураховуючи зазначені вище обставини, суддя приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим для ефективного забезпечення захисту порушених прав.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви встановлено, що предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , та належить на праві часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що предметом заявленого позову є оскарження договору купівлі-продажу майнових прав щодо кредитних зобов`язань, а предметом забезпечення позову є обмеження відповідачів ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» правом володіння, користування та розпорядження, іпотечним майном, що свідчить про не співмірність обраного позивачем засобу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суддя приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні.

Крім іншого, суд звертає увагу, що жодних доказів про перебування іпотечного майна у володінні ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» позивачем не надано, що спростовує твердження позивача про можливість розпорядження ним предметом іпотеки квартирою АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженого фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про визнання недійсним договору купівлі - продажу прав вимоги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2020 року.

Суддя І.С. Шролик