Справа № 473/4588/19
РІШЕННЯ

іменем України

"13" березня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування

встановив

29 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про усунення від права спадкування відповідача ОСОБА_4 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_5 , позивач являється єдиним спадкоємцем за законом другої черги. При зверненні до державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. з метою оформлення спадкових прав на спадщину за законом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи міститься заява про прийняття спадщини за заповітом від ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_5 , як одинока жінка похилого віку, зв`язалася з недобросовісними людьми, які спочатку обманним шляхом втерлися в її довіру, а потім шляхом погроз та насильства змусили відчужити її нерухоме майно на їх користь. 17.01.2018 року у приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Кучерової Г.А. з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено договір довічного утримання. Умови договору довічного утримання не виконувалися, ОСОБА_7 часто погрожували втопити чи отруїти ОСОБА_5 , розкрадали майно останньої.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.09.2018 року даний договір було розірвано. ОСОБА_5 про існування заповіту від 16.08.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Кучеровою Г.А. на користь ОСОБА_4 повідомила пізно та не змогла вчасно захистити своє майно від шахраїв, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вказані обставини позивачка просила усунути відповідача від права спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі. Справа призначена до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 16.12.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 . у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідивши інші докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 ( свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 26.04.2019 року).

Спадкоємцем померлої за заповітом, що був складений ОСОБА_5 та посвідчений 16.08.2017 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Кучеровою Г.А. є ОСОБА_4 , яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом.

В Першій Вознесенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу № 140/2019 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги за законом, як рідна сестра померлої ОСОБА_5 , яка також 03.07.2019 року звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини.

Підставою для усунення від спадкування за нормою ст. 1224 ЦК є відповідно до частини 2 вказаної статті - умисне перешкоджання особою спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт, що сприяло виникненню права на спадкування у цієї особи чи в інших осіб або сприяло збільшенню їхньої частки у спадщині

За правилами ч.1 ст. 13, а також ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч цьому, позивач та її представник ОСОБА_1 не надали жодного належного та допустимого доказу, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_4 , які б перешкоджали спадкодавцеві ОСОБА_5 скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяла виникненню права на спадкування у неї самої чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

За змістом ч.1 та ч.4 ст.77, а також ч.1 ст.89 ЦПК України належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зокрема, відсутні звернення спадкодавця чи його родичів до правоохоронних органів з приводу перешкоджання відповідачем позивачу скласти заповіт, виклики нотаріуса та відмова у посвідченні заповіту за наведених обставин.

Показання свідків про те, що ОСОБА_5 погано себе почувала та жалілася та погане ставлення з боку жінки, яка здійснювала догляд за нею та те, що їй взагалі не було відомо про заповіт, що вона склала на відповідача не є підтвердженням того, що відповідач перешкоджала ОСОБА_5 скласти такий заповіт та що відповідач сприяла виникненню у неї права на спадкування.

Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено тих обставин, що ОСОБА_4 не має права на спадкування з підстав передбачених ч. 2 ст. 1224 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на це, доводи позивача ОСОБА_3 стосовно того, що відповідач ОСОБА_4 умисно перешкоджали спадкодавцеві скасувати заповіт від 16 серпня 2017 року і цим сприяла виникненню права на спадкування у неї самої, ґрунтуються виключно на її припущеннях.

Тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.1224, ст.1258 ЦК України, ч.1 ст.13, ч.1 та ч.4 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.89, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2020 року.

Суддя : М.М. Ротар