КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи №365/546/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/3063/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Білич І.М., Верланов С.М.

розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Коваленко Романа Йосиповича в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Згурівського районного суду Київської області ухваленого 21 листопада 2019 року в приміщенні суду в складі судді Денисенко Н.О.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 11375 грн 13 к та судові витрати.

Посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № б/н, укладеного 17 квітня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір. Банком надано ОСОБА_1 кредит на суму 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21 листопада 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Договором від 17 квітня 2014 року у розмірі 540 грн.

У задоволенні інших позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Коваленко Р.Й. в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення в частині відмови у стягненні заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

Посилається на те, що заочне рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує на те, що укладаючи кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином. При цьому вказував, що відсутність підпису позичальника на умовах та правилах не свідчить про те, що вона не ознайомлена з ними та не означає про відсутність договірних правовідносин між сторонами.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний суд ухвалив розглянути дану справу в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується скаржником лише в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом, пені комісії та штрафів, тому в частині стягнення тіла кредиту апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом, пені комісії та штрафів суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність даних вимог через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у Анкеті -заяві від 17 квітня 2017 року, так Витяг з Умов та Тарифів не можуть вважатись складовою частиною договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк відповідно до якої, він отримав кредитні кошти.

Згідно інформації викладеній у вказаній заяві, ОСОБА_1 висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже в частині стягнення нарахованих відсотків, пені та штрафів, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 03 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення, а тому в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не ставиться питання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Коваленко Романа Йосиповича в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: