03.11.2020 Справа № 331/2073/20
Провадження 2-о/331/69/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» листопада 2020 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді Антоненко М.В.

при секретарі - Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту місця відкриття спадщини та постійного проживання зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту місця відкриття спадщини та постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка проживала у АДРЕСА_1 (без реєстрації місця проживання за цією адресою).

Те, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 підтверджується Свідоцтвом про його народження від 23.03.1954 року.

Зазначає, що він проживав разом із ОСОБА_2 за вищевказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що до смерті матері він постійно проживав разом з нею та не заявив про відмову від спадщини - вважав себе таким, що прийняв спадщину, а тому не звертався із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори. Інших спадкоємців після матері немає.

Відповідно до статті 67 Закону України Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

У лютому 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. з приводу оформлення спадщини. Проте нотаріус йому повідомила, що оскільки ним у шестимісячний строк з дня смерті матері не було подано заяву про прийняття спадщини та не підтверджено факт, що він проживав із нею - оформити спадкові права немає можливості.

Таким чином, на теперішній час, виникло питання про необхідність встановлення факту його спільного проживання з ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, з метою оформлення спадкових прав.

Зазначає, що у нього відсутні документи (довідки, записи у паспорті померлої), які б засвідчували зареєстроване місце проживання спадкодавця. Підтвердити місце відкриття спадщини (місце проживання померлої ОСОБА_2 ) у позасудовому порядку неможливо. У зв`язку із цим, нотаріус не м`ятиме законних підстав для видачі йому Свідоцтва про право на спадщину, зокрема квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 1.12-1.14, 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, спадкоємець має право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.

З аналізу правової норми ст. 1221 ЦК України можна зробити висновок, що якщо визначити місце відкриття спадщини за правилами ст. 1221 ЦК України неможливо, місце відкриття спадщини встановлюється судом. У такому випадку, безпосередньо породити юридичні наслідки може лише рішення суду про встановлення місця відкриття спадщини.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Тобто, для отримання свідоцтва про право на спадщину заявнику необхідно надати нотаріусу рішення суду про встановлення місця відкриття спадщини та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини» спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Підтвердити те, що на момент смерті його матері заявник ОСОБА_1 постійно проживав із нею можуть свідки: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 .

Від встановлення факту місця відкриття спадщини та його постійного проживання разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, залежить можливість реалізації його спадкових прав та оформлення спадщини, тоді як іншого порядку встановлення цих фактів, які мають юридичне значення, законом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі вищевикладеного просить суд встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є останнє місце її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Литвинець Ю.В. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 у судове засідання надала суду відзив на позов в якому зазначено, що на законодавчому рівні питання спадкування врегульоване Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», у судовій практиці застосовується постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (документи знаходяться в публічному доступі та чинні).

В заяві ОСОБА_1 , зазначає:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_2 , яка проживала у АДРЕСА_1 (без реєстрації місця проживання за цією адресою).

Він є сином померлої, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , видане Карлівською міською радою Карлівського району Полтавської області 23.03.1954. Проживав разом із матір`ю за вказаною вище адресою.

Після померлої, ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2008, видане управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, належала їй на праві приватної власності.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2008 № 18063389, виданого орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстрація прав власності на означену квартиру здійснена в установленому законом порядку.

У зв`язку з тим, що до смерті матері він постійно проживав разом з нею та не заявив про відмову від спадщини, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину, а тому не звертався із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори.

У лютому 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. з приводу оформлення спадщини. Проте, нотаріус йому відмовила в оформлені спадкових справ, оскільки ним у шестимісячний строк з дня смерті матері не було подано заяву про прийняття спадщини та не підтверджений факт, що він проживав із нею.

Тому постало питання про необхідність встановлення факту його спільного проживання з ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини та підтвердити місце відкриття спадщини (місце проживання померлої ОСОБА_2 ).

Згідно частини 2 статті 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно частини 1 статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» згідно з правилами статті 1220 ЦК та статті 249 ЦПК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Заявник ОСОБА_1 стверджує, що до смерті матері він постійно проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 та, що це є місцем відкриття спадщини.

Проте стає не зрозумілим, як вона могла проживати у місті Запоріжжі (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 , якщо згідно наданої копії Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції Полтавської області 31.05.2010, місцем смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є Україна, Полтавська область, Карлівський район, місто Карлівка.

Отже, станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 знаходилась у місті Карлівка Карлівського району Полтавської області, а не в місті Запоріжжя.

Згідно із підпунктом 1.12. пункту 1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно із підпунктом 1.13. пункту 1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.

Згідно із підпунктом 1.14. пункту 1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Проте, згідно відповіді приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. від 10.02.2020 № 26/01-16, вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_2 , оскільки ним пропущений строк на прийняття спадщини та не підтверджений факт спільного проживання із спадкодавцем.

Згідно розділу II глави 10 п. 3.15, 3.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину.

Керуючись ст.ст. 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України, запропоновано йому звернутися з позовом до суду, який може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

При розгляді справ про спадкування обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними /доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обов`язком суду є роз`яснення наслідків не вчинення такої процесуальної дії.

Запит суду до нотаріальної контори має стосуватись документів щодо обставин, які підлягають встановленню судом, зокрема, це відомості про осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яким видано свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на частку в спільному майні подружжя тощо.

Вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

За змістом норми статті 1268 Цивільного кодексу України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1265 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані суду заявником.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи те, що заявником ОСОБА_1 ставиться питання про встановлення факту місця відкриття спадщини та постійного проживання зі спадкодавцем у місті Запоріжжі, а згідно копії Свідоцтва про смерть, місцем смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є Україна, Полтавська область, Карлівський район, місто Карлівка, зазначені обставини, що обґрунтовують вимоги, інші обставини, які мають значення для вирішення справи потребують додаткового з`ясування у судовому засіданні.

З огляду на викладене, вважає, що підстави для задоволення позовних вимог заявника ОСОБА_1 наразі відсутні.

Вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вирішуючи питання про встановлення даного юридичного факту суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

При розгляді справ про спадкування обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними /доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 Цивільного кодексу України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1265 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані суду заявником.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні а саме: копією листа нотаріуса № 26/01-16 від 10.02.2020 року; копією Свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 23.03.1954 року; копією Свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 від 31.05.2010 року; копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно; копією довідки голови ОСББ «Форт Запоріжжя» від 15.01.2020 року; копія паспорту та довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 підтвердили суду, що заявник ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ОСОБА_2 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що юридичні факти доведені у судовому засіданні, крім того встановлення фактів необхідно заявнику для подальшої реалізації своїх прав на спадкове майно, а також те, що у заявника відсутня можливість у позасудовому порядку встановити дані юридичні факти, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-284, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту місця відкриття спадщини та постійного проживання зі спадкодавцем, задовольнити.

Встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є останнє місце її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.В. Антоненко