Справа № 632/1543/19
провадження № 2/632/33/20

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 березня 2020 р. м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайському Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-
11 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_2 з 2000 року, від яких у неї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Оскільки вона з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та за вказівкою матері в графі «батько» зазначено ОСОБА_4 . Відповідач, будучи батьком дитини відмовляється подати заяву про реєстрацію батьківства, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому, позивачка змушена звернутися до суду із позовом про визнання батьківства відповідача та стягнення з нього аліментів в розмірі ј части від доходів.
Позивачка у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку сторін, дане судове засідання проводилося без фіксування процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 247 ЦПК України
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що в період з 2000 року позивачка з відповідачем перебували у близьких стосунках.
Від цих близьких відносин у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28 лютого 2002 року видане свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 2 Виконкомом Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області (а.с.11). За положеннями до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний громадянин України ОСОБА_4 , запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України.
За клопотанням позивачки у справі була проведена судова молекулярно-генетична експертиза.
З висновка експерта від 19 лютого 2020 року за № 9/1283СЕ-19 Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ймовірність даної події складає 99,999999998% .
Статтею 128 Сімейного кодексу України, передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно правових рекомендацій, викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю.
Враховуючи наявність відносин між сторонами в період зачаття дитини, а також висновок експерта, який з незаперечною вірогідністю вказує на батьківство саме відповідача, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання батьківства ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
За правилами до ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
П.2.16.4. Розділу ІІ Правил передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Частиною 4 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України одним із способів виконання батьками свого обов`язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
При визначені розміру аліментів суд враховує обставини передбачені ч.1ст.182 Сімейного кодексу України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду аліменти можуть бути визначені в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Відомостей про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги судові не надано; про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів суду не повідомлено; відсутність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу не доведена.
Згідно положень ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Суд вважає, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та є таким, що не поставить в тяжке матеріальне становище сторони і в цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню та аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову з 11 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відтак, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належної правової оцінки суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 пред`явлені в інтересах дитини, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 133,141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача. Так, судовий збір в розмірі 768,40 грн. за позовну вимогу про визнання батьківства підлягає стягненню на користь позивачки, а також витрати пов`язані з проведенням судової молекулярно генетичної експертизи у розмірі 7614, 00 грн., які підтверджені документально. Крім того, судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів має бути стягнутий на користь Держави, оскільки позивачка при подачі позову в цій частині від сплати судового збору звільнена.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 7, 125, 126, 128, 134, 135, 180-182, 191 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд,-
Позов ні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внести зміни до актового запису № 2 від 28 лютого 2002 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у селищі Комсомольський Первомайського району Харківської області, в графі «батько» вказати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з дня подання позову до суду 11 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення судової молекулярно генетичної експертизи у розмірі 7614.00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .
Суддя: С. В. Библів