Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4422/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю представника

позивача за довіреністю Лекіашвілі В.В.,

представника відповідача

адвоката Навроцької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (в його остаточній редакції від 10.07.2020 №31289041/78, прийнятої судом 02.12.2020), в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 18760 грн. 61 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 355 грн. 28 коп. та 3% річних у розмірі 379 грн. 92 коп., а всього 19495 грн. 81 коп., а також сплачений судовий збір в сумі 2102 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992р. №572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки,встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Оскільки в будинку АДРЕСА_1 з 13.11.2017 року встановлено будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповіднодо п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної тагарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.

У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання в будинку АДРЕСА_1 нарахування за послугу здійснювалися згідно п.п.40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630, а саме, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії позивач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Конституції України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.332 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 04.01.2012 укладено договір № 43972 про надання послуг з центрального опалення та підігріву води. Вказаний договір укладено на 1 рік. Згідно з п.29 договору №43972 він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таких заяв сторонами не надавалося, тому договір №43972 є дійсним на сьогоднішній день.

Відповідно до інформації наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради 18.06.2020 № 11529-01-10, наданої у відповідь на адвокатський запит Колотило Л.М. від 15.06.2020 №21, відповідно до даних із адресної картки за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі, фактично, споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, як вказує позивач, що він надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Заходи досудового врегулювання спору з відповідачами не проводилися.

Крім того, відповідно до п. п. 5.10.11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Стаття 9 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п.9 договору №43972 від 01.01.2012 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідачі своєчасно з жовтня 2018 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2020 складає 18760,61 грн., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників)кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 355грн. 28коп. та 3 % річних, що становить 379грн. 92коп.

На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з централізованого опалення у розмірі 18760грн. 61коп., інфляційну складову боргу 355грн. 28коп., 3% річних 379грн. 92коп., а всього 19495грн. 81коп. та сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою суду від 01.07.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

Представником позивача ОСОБА_4 13.07.2020, в порядку ст.51 ЦПК України, до суду подано клопотання про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки встановлено, що вона, поряд з відповідачем ОСОБА_1 , також зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , а відтак - є споживачем наданих підприємством послуг.

Ухвалою від 08.10.2020 задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , яка відповідно до даних інформації Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 18.06.2020 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , за якою позивачем надаються житлово-комунальні послуги, а тому є їх споживачем.

Сторонами подані процесуальні заяви та докази в обґрунтування їхніх позицій.

Так, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Смаглій В.М. 03.08.2020 надано до суду відзив на позов, зі змісту якого вбачається невизнання відповідачем ОСОБА_1 позовних вимог з наступних підстав. Так, вказано, що позивачем не здійснюється надання послуги з гарячого водопостачання у квартиру АДРЕСА_2 . Крім того, протягом спірного періоду, за який утворилася заборгованість, позивачем послуга з централізованого опалення належним чином відповідачам не надавалася.

Між тим, відповідачем ОСОБА_1 неодноразово і тривалий час направлялися звернення до експлуатуючих організацій, в т.ч. і до балансоутримувача будинку, а також позивача, в яких вона інформувала про отримання послуг з централізованого опалення неналежної якості та наявності проблем в її отриманні. Зазначає, що позивачем та іншими організаціями, відповідальними за експлуатацію систем опалення, виявлено факт самовільного втручання власником квартири АДРЕСА_4 , яка знаходиться на поверхах вище над квартирою відповідача, в систему опалення будинку, що впливає на надходження централізованого опалення до квартири відповідача.

Відповідач зверталася до ВЖ РЕУ-3, Управління житлово-комунального господарства Черкаського міськвиконкому, КП «Придніпровської служби з утримання будинків Черкаської міської ради», зокрема, і до позивача, з неодноразовими заявами, в яких інформувала про неналежне отримання нею послуги з централізованого опалення, через вказані вище обставини. Однак, до цього часу відповідачем не отримано належної реакції від органів та установ, до яких спрямовувалися звернення щодо вирішення проблеми з наданням їй комунальної послуги з централізованого опалення належного об`єму та якості. Зважаючи на викладене вище, заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представником позивача за довіреністю ОСОБА_5 10.08.2020 надано до суду відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається прохання позовні вимоги (викладені у редакції позовної заяви від 10.07.2020 №31289041, прийнятої судом 02.12.2020) задовольнити у повному обсязі, вважає викладені у відзиві на позов заперечення безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та стороною договору №43972 від 04.01.2012 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, а тому є споживачем житлово-комунальних послуг та зобов`язана утримувати своє майно, в т.ч і шляхом оплати спожитих нею послуг в повному обсязі.

Зауважив, що спірна заборгованість відповідачеві нарахована виключно за спожиті послуги з централізованого опалення. Крім того, вважає, що представником відповідача адвокатом Смаглій В.М. не надано належних і допустимих доказів у підтвердження надання послуги відповідачу неналежним чином. Так, до відзиву на позовну заяву додано копії заяв з приводу неправомірних дій інших мешканців цього ж будинку, подані протягом 2008-2019р.р. до Черкаського міськвиконкому, КП «Придніпровська СУБ», Управлінської компанії «Нова якість», ВЖ РЕУ-3 і також позивача.

02.10.2019 позивачем надано ОСОБА_1 відповідь №24/6068 щодо заборони самовільного втручання у внутрішньобудинкову систему опалення, а також обов`язку теплопостачальної організації забезпечувати протягом безумовного часу постачання теплової енергії, підтримання параметрів теплоносія, що подається до колекторів джерела теплової енергії відповідно до температурного графіку теплової мережі та режимних карт, згідно з п. 36 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановю КМУ від 03.10.2007 №1198. Крім того, роз`яснено, що секціонувальні засувки і запірна арматура, що забезпечують надання централізованого опалення в зазначеному будинку, в нормальному режимі мають перебувати в повністю відкритому або закритому положенні, регулювати ними витрату теплоносія забороняється (п.6.3.30 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №71). Разом з тим, звернено увагу відповідача, що точками розподілу у багатоквартирному будинку, в якому здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалудження від стояків у межах квартири (п.22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630).

Окрім того, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. №76, на підприємство-балансоутримувача покладено обов`язок по утриманню, управлінню майном будинку, включаючи внутрішньобудинкові системи і саме підприємство-балансоутримувач несе відповідальність за його експлуатацію. Тож, питання запобігання несанкціонованому доступу до теплового вузла і самовільного втручання в роботу внутрішньо-будинкової системи опалення є компетенцією балансоутримувача, і не відноситься до зони відповідальності позивача, як теплопостачальної організації.

Позивачем також звернуто увагу, що додані представником відповідача до відзиву на позов заяви вважаються такими, що подані з порушенням встановленої процедури пред`явлення споживачем претензій з приводу наявності, кількості, якості надання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідача, свідчить про виконання послуг позивачем, квартира не від`єднана від мережі централізованого опалення, відповідач у встановленому законом порядку не відмовився від отримання згаданих послуг, а тому вважається таким, що спожив їх, і звідси має їх оплатити в повному обсязі.

19.08.2020 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Смаглій В.М. подано заперечення на відповідь на відзив від 10.08.2020. Свою позицію мотивував тим, що попри те, що відповідач є стороною договору №43972 від 04.01.2012 і зобов`язаний оплатити спожиті послуги з централізованого опалення, позивачем таки не доведено факт поставки/споживання теплової енергії, її обсяг та вартість, задля можливості стягнення боргу, про який йдеться. Оскільки позивачем не вирішено проблему з наданням відповідачу послуги належної якості та об`єму, хоча відповідно до п.20 договору №43972 від 04.01.2012 позивач є відповідальним за зниження кількісних і якісних показників послуг, надання послуг не в повному обсязі, тому і наданий до позову лист-розрахунок по ОР № 31289041 не може бути взятий за основу для визначення розміру спірної заборгованості. Тож, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі через недоведеність належними та допустимими доказами кількості наданих послуг та розміру фактичної заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 підтримав позовну заяву в редакції від 10.07.2020 за № 31289041/78, просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 борг за послуги з централізованого опалення в сумі 18760,61грн., інфляційну складову боргу - 355,28 грн., три відсотки річних у розмірі 379,92грн. та судовий збір - 2102,00грн. Мотивував свою позицію доводами, викладеними у процесуальних заявах.

Пояснив, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та зареєстрована в ній, відповідач ОСОБА_2 також зареєстрована у згаданому житловому приміщенні, а значить - обоє є споживачами житлово-комунальних послуг. Власність зобов`язує. Споживачі отримують послуги з централізованого опалення, так як і будинок, і квартира не від`єднані від мережі централізованого опалення, як передбачено Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом №4 від 22.11.2005 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води,затвердженого наказом №169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів свідчить про виконання послуг позивачем. Протягом спірного періоду, за який виникла заборгованість, відсутні акти-претензії, щодо отримання послуг неналежної якості, які складаються за результатами перевірки відповідності надання послуги, згідно вимог п.п.58-62 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів…..», затверджених постановою КМУ від 21.08.2019р. №830. З розрахунку боргу, що міститься у матеріалах справи, вбачається, що послугу надано, споживачами її використано, проте оплата не здійснювалася.

Стосовно необхідності виконання позивачем вимог п.15 договору №43972 від 04.01.2012 щодо перерахунку розміру плати, то варто зазначити, що для зменшення чи припинення оплати послуги у разі її надання не в повному обсязі, відхилення її кількісних і якісних показників від нормативних, відповідачем належним чином не підтверджено обставин та факту неотримання відповідачем послуги. Крім того, позивачем не надано доказів відключення квартири від мережі централізованого опалення за встановленою законодавством процедурою, а тому вважається, що послуга продовжує надаватися. Відсутні докази врегулювання ситуації у претензійному порядку за участі спеціалістів, з приводу надання послуг неналежної якості, проте наявним є листування, яке ніяким чином не підтверджує факт ненадання послуги позивачем.

Зауважив, що до жовтня 2018 року використані послуги оплачено повністю і борг відсутній, період розрахунку заборгованості за централізоване опалення становить з жовтня 2018 року по березень 2020 включно, послуга гарячого водопостачання до згаданого житла не надається. При обрахунку заборгованості позивачем взято до уваги наявність у співвідповідача ОСОБА_2 пільги, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про наявність пільг у споживачів позивача інформують відповідні органи соціального захисту населення. Договір №43972 від 04.01.2012 укладений з відповідачем ОСОБА_1 , є чинним на теперішній час, ніхто не подавав ніяких заяв про його розірвання. Послуга позивачем вважається такою, що надана споживачу, коли тепло підведено до стояка будинку, щодо подальшого транспортування тепла по внутрішньо-будинкових системах, то це вже є зоною відповідальності підприємства-балансоутримувача будинку.

З огляду на викладене вище, оскільки є наявна заборгованість, то відповідно до ст.625 ЦК України, до стягнення підлягають також інфляційна складова боргу за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Тож, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (котра також зареєстрована у квартирі і користується послугами нарівні з іншим споживачем послуг) несуть солідарну відповідальність,згідно вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Разом з тим, стягненню в рівних частках з відповідачів підлягає і судовий збір сплачений позивачем в сумі 2102грн.00коп., до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення вказаної заборгованості позивач не звертався.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Навроцька Т.В. підтримала позицію, викладену у відзиві на позов від 30.07.2020, який отримано судом 03.08.2020 та запереченні від 17.08.2020.

Суду пояснила, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір від 04.01.2012 №43972, за яким обов`язком позивача є надання послуг, а відповідача їх оплата. Послуга гарячого водопостачання відповідачеві не надається, оскільки у квартирі встановлено газову колонку (газовий проточний водонагрівач), яка і здійснює підігрів води. Вважає, що ОСОБА_1 , як сторона договору, має право на зменшення оплати через ненадання послуги централізованого опалення або її надання неналежної якості, згідно з п.15 договору №43972. Відповідачем ОСОБА_1 було надано позивачу документальне підтвердження листування, ініційованого нею, з приводу отримання послуги неналежної якості, на що позивач вказав про відсутність відповідальності теплопостачального підприємства в цій ситуації, оскільки має місце самовільне втручання у функціонування внутрішньо-будинкової мережі, що в свою чергу, є зоною відповідальності підприємства-балансоутримувача будинку. Позивач послугу надає безпосередньо до будинку, а балансоутримувач до квартири.

Між тим, зазначила, що позивачем відповідачу нараховано борг, хоча ніяких дій, спрямованих на проведення перевірки у квартирі з приводу обставин, повідомлених відповідачем, зроблено не було, що вважає порушенням умов договору. Звернула увагу, що позивачем не доведено факту постачання послуги до квартири, враховуючи обізнаність позивача про отримання споживачем послуги централізованого опалення неналежної якості. Оплата послуги відповідачем буде здійснюватися в повному обсязі, у разі відновлення позивачем надання послуги відповідної якості. Переконана, що послуга не надавалася з вини мешканців квартири АДРЕСА_5 у тому ж будинку, проте на позивача покладено обов`язок надання послуги, про яку йдеться. Оскільки позивачем не доведено саме надання якісних послуг централізованого опалення, вважає, що у його позовних вимогах слід відмовити в повному обсязі.

Зауважила, що співвідповідач ОСОБА_2 має статус «дитини війни» відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та користується пільгою по оплаті комунальних послуг, а також є матір`ю відповідача ОСОБА_1 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала доводи в обґрунтування безпідставності позовних вимог, викладені у відзиві на позов від 10.08.2020р. та запереченнях від 17.08.2020 на відповідь на відзив.

Пояснила, що відповідно до договорів дарування від 15.03.2006р., 18.12.2017р. та 20.06.2018, а також свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_2 , вона є власником квартири АДРЕСА_2 . Разом з нею у квартирі проживає інший відповідач ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, а також неповнолітній син. В період з жовтня 2018 року по березень 2020 року радіатори централізованого опалення були теплими саме в той час, коли мешканці квартири АДРЕСА_5 у тому ж таки будинку, відкривали вентель опалення , і температура у квартирі знижувалася, коли вентель опалення вимикався ними. Саме в які періоди радіатори опалення були теплими зазначити не змогла. Підтвердила факт, що її матір, як «дитина війни» отримує пільги з оплати за централізоване теплопостачання у квартирі.

Між тим, зауважила, що з трьох кімнат належної їй квартири, періодично зникало тепло безпосередньо у двох кімнатах, а у третій тепло було наявним стабільно. Причина такого нерівномірного розподілу тепла їй була відома, оскільки її сусіди з квартири АДРЕСА_5 , яка знаходиться поверхами вище самовільно втрутилися у внутрішньо-будинкову мережу централізованого опалення, шляхом встановлення так званих «заглушок» (мається на увазі кульових кранів (запірно-регулювальних клапанів)). У разі перебування кульового крану у закритому положенні, тепло не надходило періодами у дві кімнати, у третій же кімнаті подача тепла здійснювалася нормально і було тепло.

Таким чином, вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки від теплопостачальної організації не отримувала у період, за який нараховано заборгованість, послугу з централізованого опалення належної якості і необхідній кількості. Попри її неодноразові звернення до уповноважених організацій (ВЖ РЕУ-3, КП «Придніпровська СУБ», ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість»», ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ») ситуація залишається незмінною до цього часу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлялася про день, місце та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не подано.

Враховуючи пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України,цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема,є: 1)договори та інші правочини; 2)створення літературних,художніх творів,винаходів та інших результатів інтелектуальної,творчої діяльності; 3)завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладено обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444).

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води.

Відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні надано для огляду правовстановлюючі документи, на підтвердженя того, що саме вона є власником квартири АДРЕСА_2 ,а саме: договори дарування від 15.03.2006, 18.12.2017, 20.06.2018 та свідоцтво про право власності на житло за № НОМЕР_2 (період видачі липень 1997 року).

Крім того, ОСОБА_1 є стороною договору №43972 від 04.01.2012 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, який є чинним в даний час. Разом з тим, із відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 18.06.2020 №11529-01-10 на запит адвоката Колотило Л.М. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (який є малолітнім) (а.с.37).

Згідно із ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

08.10.2020 судом отримано клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Навроцької Т.В. про залучення у якості третьої особи на стороні відповідача балансоутримувача будинку по АДРЕСА_1 ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість»» (юридична адреса: м.Черкаси, вул. Смілянська, 145), у задоволенні якого судом відмовлено 02.12.2020 (а.с.74), оскільки жодним чином не доведено, що рішення по цій справі може вплинути на її права та обов`язки.

Ухвалою від 08.10.2020 клопотання представника позивача від 13.07.2020 задоволено, залучено співвідповідача ОСОБА_2 до участі у справі (а.с.77), яка є споживачем наданих послуг, оскільки мешкає, зареєстрована у квартирі та є членом сім`ї відповідача ОСОБА_1 .

За вказаною адресою відповідачі отримують послуги від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р 312289041, але ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.5). Крім того, під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 та її представником підтверджено той факт, що відповідачі протягом часу з жовтня 2018 по березень 2020 не сплачують послуги за теплопотачання.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачами зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Правовідносини між власниками майна як суб`єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами. Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється напідставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 901,частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 04.01.2012 укладено договір №43972 про надання послуг з центрального опалення та підігріву води. Вказаний договір укладено на 1 рік. Згідно з п. 29 договору №43972 він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таких заяв сторонами не надавалося, тому договір №43972 пролонгований і є дійсним на сьогоднішній день. Крім того, відповідно до п.16 договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Розрахунокговим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. При здійсненні розрахунків за спожиту теплову енергію на підставі приладів обліку розрахунки за послуги з опалення проводяться на протязі опалювального сезону. При наявності заборгованості на кінець опалювального сезону споживач не звільняється від оплати в між опалювальний сезон та чергові опалювальні сезони (п.9 договору).

Також договором передбачено, що наявні пільги з оплати послуг одна особа 25% (р. 8договору).

Відповідно, як зазначив представник позивача під час розгляду справи, що підтверджено відповідачем ОСОБА_1 та вбачається з наданого до позову розрахунку заборгованості, розмір плати за надану послугу з теплопостачання нараховується з врахуванням наданої ОСОБА_6 пільги, як «дитині війни». При цьому, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 зазначила, що за вказаний період її матір ОСОБА_2 не зверталася до органів соціального захисту щодо відмови від такої пільги з причин ненадання чи неналежного надання позивачем послуги до помешкання за вказаною вище адресою.

Згідно із п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який набрав чинності в частині деяких норм з 10.12.2017 року в редакції ЗУ №2454-УІІІ від 07.06.2018року, що діє з 09.06.2018 (частина положень закону) із змінами, внесеними згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, вбачається, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Тобто, договір приєднання діє на момент розгляду справи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів,яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплоенергії,центрального теплопункту або магістральної тепломережі до тепловводу споживача.

Згідно з п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення,затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 №630, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення є відгалуження від стояків у межах квартири.

Тож, в судовому засіданні встановлено, що позивачем відповідачу забезпечено транспортування теплової енергії до тепловводу споживача, тобто, до стояка будинку.

Секціонувальні засувки і запірна арматура (що забезпечують надання централізованого опалення зазначеному будинку) в нормальному режимі мають перебувати у повністю відкритому або повністю закритому положенні, регулювати ними втрату теплоносія забороняється (п.6.3.30 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №71). Вказані вище норми чинного законодавства було роз`яснено відповідачеві у відповіді позивача від 22.10.2019 №24/6068 (а.с.48).

Відповідачами не заперечується факт отримання послуги з централізованого опалення, а значить і її споживання ними, а відтак наявним є обов`язок її оплати в повному обсязі.

Факт самовільного втручання у внутрішньо-будинкову систему опалення буд. АДРЕСА_1 , шляхом монтажу кульових кранів (запірно-регулювальних клапанів) ніяким чином не свідчить про надання позивачем послуги невідповідної якості, неспроможність споживача користуватися послугами з централізованого опалення виходить за межі відповідальності теплопостачальної організації.

Слід зазначити, що в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 зазначила, що тепло до квартири подається, але з-за протиправних дій (бездіяльності) сусідів, відповідачі не можуть в повній мірі користуватися послугами з теплопостачання.

Подані відповідачем ОСОБА_1 матеріали листування з уповноваженими організаціями та органами місцевого самоврядування стосовно вирішення питання самовільного втручання мешканців кв. АДРЕСА_5 вказаного вище будинку у внутрішньо-будинкову систему опалення, не свідчить про те, що відповідачами була дотримана процедура пред`явлення, як споживачем, претензій з приводу порушення порядку надання їм послуг з централізованого опалення, що встановлено постановою КМУ від 21.08.2019 №830 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 зазначено, що вона не зверталася до позивача, як підприємства з надання послуг, із відповідними претензіями щодо якості та повноти наданих послуг; відсутні акти, складені за участі представників ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», якими б було засвідчено низький температурний режим обігріву квартири в опалювальний сезон тощо. Також ОСОБА_1 та її представник зазначили, що у період з жовтня 2018 по березень 2020 батареї у квартирі були встановленими, тепло у помешканні було; тепло було відсутнє, коли сусіди виключали (перекривали) вентель, але періоди вказати не може; послуга не надавалась позивачем з вини мешканця квартири АДРЕСА_5 .

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що з жовтня 2018 року нею та членами її сім`ї не отримується послуга з централізованого опалення такої якості, яка б їх задовольнила, оскільки у квартиру позивачем надається тепло неналежної якості та кількості, а тому саме з цього часу позивачем не повинна була нараховуватися плата за теплопостачання, є безпідставними та такими, що спростовуються дослідженими доказами по справі.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VІІІ (в редакції ЗУ №2454-УІІІ від 07.06.2018р., що діє з 09.06.2018 року), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач.

Крім того, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. (ч. 1 ст. 2 ЗУ №2189-VІІІ в ред. ЗУ №2454-VІІІ).

Статтею 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги (ЗУ №2189-УІІІ від 09.11.2017 року в ред. ЗУ №2454-УІІІ від 07.06.2018 року, що діє з 09.06.2018р.) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

До житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (п.2 ч.1 ст. 5 вказаного Закону).

Як передбачено статтею 6 цього Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є, зокрема послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідачами до суду не надано доказів та відповідно оформлених претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і в цілому не наведено ніяких фактів невиконання позивачем вказаних вище послуг.

Слід зазначити, що в разі, якщо відповідачі вважають що їхні права та інтереси порушуються мешканцями інших сусідніх квартир чи обслуговуючою організацією (балансоутримувачем), то вони мають право, відповідно до ст. 4 ЦПК України, звертатися до суду із позовом, обравши спосіб захисту, що визначений у статті 16 ЦК України.

Відповідно до статті 12 згаданого Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачі своєчасно не вносили плату за надані послуги централізованого опалення, хоча отримували пільги, тож згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість відповідачів по оплаті вказаних послуг з жовтня 2018 року по березень 2020 року становить 18760грн. 61 коп. Відповідачем висловлено заперечення проти такого розрахунку боргу, але належними та допустимими доказами свою позицію не обгрунтовано.

Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, позивачем надано вірний розрахунок інфляційних втрат в сумі 355грн. 28коп. за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року та 3% річних в сумі 379грн. 92коп. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг за період з жовтня 2018 року по лютий 2020 року включно.

Відповідно до ст. 541 ЦПК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають до задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами, а їх заперечення відповідачами не обґрунтовані. Більш того, всупереч вимогам чиного законодавства, відповідачі своєчасно не здійснювали оплату спожитих послуг, що сприяло накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, з відмовою від отримання послуг не зверталися, процедура претензійного врегулювання ситуації ними не була дотримана.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому, слід зазначити, що доводи, на які посилається сторона відповідача, є безпідставними.

Тож, до солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення станом на 01.04.2020 в сумі 18760,61 грн., інфляційні нарахування в сумі 355,28 грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року та три відсотки річних в сумі 379грн. 92коп. за період з жовтня 2018 по лютий 2020 року включно, у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг, оскільки вони є користувачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5274 від 07.05.2020.

Отже, до стягнення із відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» Черкаської міської ради підлягає сума 2102 грн. (судовий збір) в рівних частках по 1051грн. 00коп. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 164, 223, 259, 264-265, 268, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 , код дані відсутні) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 76) заборгованість за послуги централізованого опалення за період з жовтня 2018р. по березень 2020р. у розмірі 18760грн. 61коп., інфляційні втрати в сумі 355грн. 28коп., 3% річних в сумі 379грн. 92коп., а всього 19495грн. 81коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 76) судовий збір в розмірі 1051грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 , код дані відсутні) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 76) судовий збір в розмірі 1051грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька