Провадження № 2/521/3408/20
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду міста Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 23.09.2020 року, позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона була подана до суду з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позивачу для усунення недоліків було надано п`ятиденний строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

В ухвалі суду, зокрема, було зазначено, що при зверненні до суду, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору, у розмірі 840,80 грн. - за вимогу майнового характеру, виходячи із ціни позову, з посиланням на інформаційну довідку № 18-06/20-288, від 18.06.2020 року, видану ПП «Проект».

Проте, у відповідності до положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позову майнового характеру, визначається із дійсної вартості спірного майна на день подання позову.

Отже, враховуючи наведені вимоги закону, долучена позивачем до позовної заяви інформаційна довідка № 18-06/20-288, від 18.06.2020 року, не може бути прийнята судом як належний доказ оцінки нерухомого майна, оскільки дійсну вартість нерухомого майна можна встановити шляхом проведення незалежної експертної оцінки майна, або проведення оціночної експертизи.

У зв`язку з викладеним, в ухвалі суду зазначалось, що позивачу необхідно провести експертну оцінку майна, визначити ціну позову та, враховуючи висновок експерта, сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, або сплатити судовий збір, як встановлено Законом України «Про судовий збір».

Також, в ухвалі суду суддею зазначалось, що, позивачем долучено ряд копій документів, які, як того вимагає діюче законодавство, не завірені належним чином.

Так, позивачем було надано копії документів, які було завірено не позивачем у справі, а головою ГТ "Чайка" ОСОБА_2 , який не являється ні позивачем, ні учасником справи.

Тому, з урахуванням вказаного, позивачу було роз`яснено, що у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, саме учасник справи повинен підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, оскільки, суд у своєму рішенні не може посилатися на копії документів, долучені до справи, якщо вони не завірені, у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, та, з метою забезпечення повного захисту прав та інтересів, позивача, суддею зазначалось позивачу усунути вищезазначений недолік позовної заяви, надавши до суду, завірені ним, у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, копії документів, із датою такого засвідчення, які ним додані до позовної заяви.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, про залишення позовної заяви без руху, від 23.09.2020 року, позивачці було встановлено строк протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання зазначеної ухвали усунути недоліки позову, вказані в ухвалі суду.

Вказану ухвалу судом було направлено на адресу місця проживання позивача, зазначену нею у позовній заяві.

Копію ухвали про залишення позову без руху, позивачем було отримано 15.10.2020 року, про що свідчить рукописний текст з підписом ОСОБА_1 , вчинений останньою в повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду.

Проте, в установлений суддею 5 (п`ятиденний) строк, з дня отримання зазначеної ухвали, позивачем недоліки позову, усунуто не було.

Лише 28.10.2020 року до суду позивачем подано заяву на ухвалу про залишення позову без руху.

Проте, при вивченні наданої позивачем до суду заяви, було встановлено, що недоліки позовної заяви позивачем, так і не було усунуто.

Так, замість того, щоб виконати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси, від 23.09.2020 року, позивач обмежилась подачею до суду заяви на ухвалу про залишення позову без руху, в якій вказала, що вона «вважає, вартість гаражу № НОМЕР_1 площею 50,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 встановленою та такою, що відповідає дійсній вартості вказаного майна».

Обгрунтовуючи свою позицію позивач також у цій заяві вказала, що інвентаризаційна вартість 1 кв.м. гаражу з урахуванням фізичного зносу становить 1273 грн., а загальна вартість гаражу, площею 50,8 кв.м. становить 64668 грн., посилаючись на ту ж інформаційну довідку 18/06/20-288, видану ПП «Проект» від 18.06.2020 року.

Тобто, ухвалу суду в частині сплати належного розміру судового збору за подачу позову майнового характеру позивачем так і не було виконано.

Щодо надання до суду копій документів, завірених, у відповідності до норм ст. 95 ЦПК України, позивачка у цій же, своїй заяві до суду вказала, що нею "до позовної заяви було додано прошиті, пронумеровані, підписані та скіплені печаткою та посвідчувальним написом документи", відповідно до вимог пунктів 5.26, 5. 27 Ніціонального стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів».

Проте, в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси, від 23.09.2020 року, суддею і було зазначено, що копії документів завірено не позивачем у справі, а головою ГТ "Чайка" ОСОБА_2 , який не є являється ні позивачем, ні учасником справи, що суперечить нормам ч.5 ст. 95 ЦПК України, якими встановлено, що саме учасник справи, який подає доказ, підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Тобто, не голова ГТ "Чайка" ОСОБА_2 , який не є учасником справи, повинен прошити, пронумерувати, підписати та скіпити своєю печаткою та посвідчити своїм підписом копії документів, які позивач долучає до свого позову до суду, а саме позивач, який подає доказ, повинен підтвердити відповідність копії письмового доказу тому оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, виходячи з викладеного, позивачем Ухвала Малиновського районного суду м. Одеси, про залишення позовної заяви без руху, від 23.09.2020 року, не була виконана ні в установлений суддею строк, ні до 09.11.2020 року.

У такому випадку, суд керується наступним.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Оскільки, позивач, вимоги ухвали судді, від 23.09.2020 року, не виконав і недоліки не усунув, тому заява підлягає поверненню, що не позбавляє позивача права повторно звернутися до суду із заявленими вимогами.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно, повернути.

Копію ухвали разом з доданими до заяви документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає йому повторно звернутись із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 353-354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук