РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Сауляк Я.О.

за участі представника позивача адвоката Лучко В.М.

представника відповідача адвоката Салівонського О.М.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Херсона в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_1 , державний нотаріус Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудима Олег Борисович, про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_1 , враховуючи збільшення позовних вимог просила визнати недійсним п.3 договору купівлі-продажу від 27.02.2012 року двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; розірвати вказаний договір та повернути спірну квартиру ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на спірну квартиру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно кредитного договору №HETOGK00001575 від 19.09.2005 року чоловік позивача ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 8994 євро з метою придбання житла у сумі 8080 євро, яке позивач разом з чоловіком придбали на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2005 року квартиру АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №HETOGK00001575 від 19.09.2005 року було укладено договір іпотеки від 19.09.2005 року, за умовами якого, квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку. Кредитна заборгованість погашена. 26.07.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири. Позивач зазначає, що зазначена сума за договором купівлі-продажу у розмірі 207800,00 грн. відповідачем сплачена не була, оскільки відсутня розписка, яка підтверджує виконання зобов`язання. Позивач вважає, що зазначені порушення є суттєвими та можуть слугувати підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним та його розірвання.

Ухвалою від 26.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.

21.05.2015 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, яким проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

24.06.2019 року третьої особою ОСОБА_1 надано письмові пояснення з приводу заявленого позов.

24.06.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив.

Ухвалою від 15.07.2019 року залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: державного нотаріуса Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудиму Олега Борисовича.

Ухвалою від 26.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у наданому до суду позові, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. При допиті у якості свідка, надала пояснення, які зводяться до того, що внаслідок хвороби її батька ОСОБА_4 було прийнято рішення здійснити відчуження належного йому майна. Між позивачем ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , проте грошових коштів на придбання квартири подружжя не мало.

Третя особа Державний нотаріус Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудима Олег Борисович надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

31.10.1976 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , актовий запис №24.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_6 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , актовий запис №29.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер помер, актовий запис № 689.

16.10.2004 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , актовий запис №495.

Згідно кредитного договору №HETOGK00001575 від 19.09.2005 року ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 8994 євро з метою придбання житла у сумі 8080 євро.

Згідно договору іпотеки від 19.09.2005 року та витягу №33999604 від 30.11.2011 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №HETOGK00001575 від 19.09.2005 року ОСОБА_2 надала квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої херсонської нотаріальної контори Гудимою О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1102, ОСОБА_2 (Продавець) передала у власність ОСОБА_3 (Покупець) квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п. 3 вказаного договору Продаж вчинено за 207800,00 грн., які Продавець отримала повністю до підписання цього Договору. Підписання цього Договору Продавцем є підтвердженням факту одержання нею від Покупця вказаної суми гривень як оплати за продану квартиру.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. ст. 77-80 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).

Обравши способом захисту своїх прав визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, і як наслідок скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на спірну квартиру, позивач з урахуванням принципу змагальності сторін зобов`язаний був довести наявність правових та фактичних підстав для задоволення вимог, натомість належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину не надав.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження не виконання відповідачем п. 11 оспорюваного Договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року, щодо обов`язку оплати за придбання спірної квартири.

Пункт 11 оспорюваного Договору купівлі-продажу передбачає обов`язок Покупця сплатити ціну, встановлену цим Договором.

Суд не приймає доводи позивача ОСОБА_2 щодо відсутності розписки, на підтвердження виконання зобов`язань з боку відповідача за спірним Договором купівлі-продажу, оскільки за умовами зазначеного договору, складання розписки Покупцем не передбачено.

Доводи позивача в частині несправедливості та суперечливості положень оспорюваного договору суд оцінює критично, оскільки на час укладання договору позивач був згодний з його умовами. Позивач мала можливість не підписувати оспорюваний договір купівлі-продажу, була ознайомлена з його змістом до підписання, а тому підстави для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним, з підстав зазначених позивачем - відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому за рахунок відповідача не компенсуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-16, 203, 215-216, 626-629, 638 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 77-82, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_1 , державний нотаріус Першої Херсонської державної нотаріальної контори Гудима Олег Борисович, про визнання недійсним договору - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин