РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/4559/19

провадження у справі № 2/0285/154/20

05 березня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……….………...Літвин О. О.

секретаря……………………………Касянчук І. В.

з участю:

позивачки………………………….. ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на гараж АДРЕСА_1 (далі Гараж).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, що складалась, крім іншого майна, з ОСОБА_3 . Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, однак у видачі відповідного свідоцтва, постановою нотаріуса їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ОСОБА_3 .

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача міської ради в судове засідання не прибув, в заяві просив справу розглянути без його участі, покладаючись на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Новоград-Волинський, Житомирської області помер ОСОБА_2 батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина, крім іншого майна, на Гараж, на який не було оформлено правовстановлюючий документ та не було зареєстровано право власності.

Родинні відносини між позивачем та померлим підтверджено копіями: свідоцтва про народження позивача від 21.09.1968, де її батьком зазначений ОСОБА_2 та про укладення шлюбу позивача від 20.08.1988, відповідно до якого її дівоче прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_5 » (а.с. 9, 14)

Відповідно до довідки ОСББ «Колорит» №50 від 06.02.2020, разом з померлим на момент смерті проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_6 , позивач по справі.

Позивач є спадкоємцем померлого за законом першої черги, інша спадкоємиця за законом ОСОБА_6 , яка є дружиною померлого та рідною матір`ю позивача від належної їй часки у спадщині своєю заявою від 04.12.2015 відмовилась на користь доньки ОСОБА_1 , спадкова справа за № 384/2015 заведена державним нотаріусом на підставі заяв ОСОБА_6 про відмову від спадщини та ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 04.12.2015.

Позивач отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Ружицького О. Д. від 05.02.2020 та копіями відповідних свідоцтв.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2019 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Гараж, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Як встановлено в судовому засіданні та слідує з матеріалів справи, за життя ОСОБА_2 правомірно збудував Гараж на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, зокрема, 15.07.1987 рішенням № 284 виконавчого комітету Новоград-Волинської міської Ради народних депутатів Житомирської області УРСР йому було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_2 (розпорядженням облдержадміністрації № 140 від 20.05.2016 перейменовано на АДРЕСА_3 ) для будівництва гаража; 21.07.1987 надано дозвіл на проведення відповідних будівельних робіт. 20.06.2017 ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на Гараж в Новоград-Волинському міжміському бюро технічної інвентаризації Житомирської області.

Померлий відкрито користувався Гаражем, однак не зареєстрував його в органах державної реєстрації в порядку, визначеному на час будівництва Гаражу (1987 рік).

Згідно висновку № 17 начальника управління - головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 13.09.2019 одноповерховий Гараж в гаражному масиві, побудований у відповідності до проектного рішення, дозволу на проведення будівельних робіт, розміщений згідно схеми розпланування на території гаражного масиву, відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватись за призначенням.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлені постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449 (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_2 .

Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на гараж АДРЕСА_1 , успадкований після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 13 березня 2020 року.

Головуючий суддя О. О. Літвин