Справа № 700/189/20
УХВАЛА

"13" березня 2020 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Бесараб Н.В., за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П., розглянувши за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Лисянського районного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 квітня 2016 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики у розмірі 6000 доларів США, про що відповідач написав розписку та зобов`язався повернути їх в повному обсязі до 31.12.2019 року. Проте, у встановлений строк позику не повернув. На час подання позову позика у розмірі 6000 доларів США еквівалентна 149344,80 грн. Крім цього підлягає стягненню борг з урахуванням встановленого індексу інфляції та весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Просить суд вжити заходів забезпечення позову, наклавши арешт на належну відповідачу земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0090, площею 2,35 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки припускає, що відповідач з метою уникнення відшкодування грошових коштів позивачу, може здійснити відчуження майна, яким володіє на праві приватної власності. Також зазначає, що у разі відсутності у відповідача офіційного доходу (з такими даними позивач не обізнаний) заробітної плати, пенсії чи інше, на яке може бути звернено стягнення у випадку задоволення позовних вимог, виконання рішення суду буде надто утрудненим або неможливим.

Розглянувши заяву та додані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України впостанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забепечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно, що незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим звернення стягнення на майно, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, не навела.

Разом із тим, даних щодо дійсної і реальної загрози вчинення будь-яких дій щодо невиконання майбутнього рішення матеріали справи не містять.

При цьому наявність самого по собі позову в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, оскільки право власності на це майно не оспорюється, а предметом позову, зокрема, є лише виключно відносини про стягнення заборгованості.

Окрім цього, суд із поданої заяви не може встановити співмірності розміру позовних вимог із обраним способом забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання в подальшому судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд прийшов висновку, що у заяві необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Лисянського районного суду Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Н.В.Бесараб