ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1323/20 Номер провадження 22-ц/814/2585/20Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року (дата складання повного тексту рішення не вказана) у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач порушив зобов`язання, покладені на нього згідно умов договору про надання банківських послуг № б/н від 09 жовтня 2007 року, внаслідок чого станом на 30 червня 2020 року у відповідача утворилась кредитна заборгованість у розмірі 915845 грн. 34 коп. яка складається з наступного: 13610 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредита; 896835 грн. 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 5400 грн. 00 коп. пеня.

Просило стягнути з ОСОБА_1 частину суми заборгованості за кредитом у розмірі 136184 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 13610 грн. 22 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 09 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2017 року 122574 грн. 21 коп., а також судові витрати 2102 грн. 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 жовтня 2007 року, в сумі 13610 грн 22 коп., яка складається лише із заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 31 грн. 32 коп.

Вимоги апеляційної скарги

З рішенням суду в частині не задоволених позовних вимог не погодилось АТ КБ «Приватбанк» та оскаржило його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині відмови у задоволені позову, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, у іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи проводити з участю представника банку.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції прийняв рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що анкета - заява від 09 жовтня 2007 року, підписана ОСОБА_1 містить інформацію про базову процентну ставку по кредиту в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості.

Крім того зазначає, що судом не взято до уваги розрахунок заборгованості долучений до позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 136184 грн. 43 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині не задоволення вимог щодо стягнення відсотків.

А тому, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

Встановлені обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 09 жовтня 2007 року підписала анкету - заяву № б/н про відкриття карткового рахунку, згідно якої отримала кредит у розмірі 1100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями вказаної анкети - заяви та паспортних даних відповідача.

Вказаною анкетою - заяви встановлено базову процентну ставку за користування кредитом в розмірі 3 % в місяць на залишок заборгованості.

АТ КБ «Приватбанк» обов`язок щодо відкриття кредитного ліміту виконало повністю.

Однак, згідно з розрахунку наданого банком станом на 30 червня 2020 року відповідач свої обов`язки щодо повернення кредиту не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 915845 грн. 34 коп. яка складається з наступного: 13610 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредита; 896835 грн. 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 5400 грн. 00 коп. пеня.

Позиція апеляційного суду

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з того, щоматеріали справи не містять підтверджень, що саме цю редакцію Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. При цьому суд послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Аналізуючи матеріли справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку в частині відмови стягнення відсотків за користування кредитом виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При цьому, суд першої інстанції належним чином не дослідив надані позивачем докази та не врахував, що анкета-заява б/н від 09 жовтня 2007 року, підписана відповідачем, встановлює базову процентну ставку за користування кредитом в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 09 жовтня 2007 року вбачається, що станом на 30 червня 2020 року відповідач свої обов`язки щодо повернення кредиту не виконала у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 915845 грн. 34 коп. яка складається з наступного: 13610 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредита; 896835 грн. 12 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 5400 грн. 00 коп. пеня.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 548/15991/13-ц та постанові від 30 жовтня 2019 року у справі

№ 361/2385/18-ц.

Згідно із положеннями частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 будучи обізнаною про розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, правом на подачу відзиву не скористалася, заперечень щодо правильності наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку не заявляла, власний розрахунок не надавала, жодних інших пояснень, заяв, клопотань до судів не подавала.

При цьому, з позовної заяви вбачається, що банк просив стягнути з відповідача 136184 грн. 43 коп., а саме 13610 грн 22 коп. заборгованість за кредитом та 122574 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 09 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2017 року.

Колегія суддів звертає увагу, що заява підписана відповідачем містить умови щодо процентної ставки за користування кредитом в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості. Дана заява підписана ОСОБА_1 особисто.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування кредитом у зв`язку з відсутністю даної інформації в заяві на підставі правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, те що відповідач не виконував належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» та скасування заочного рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року в частині відмови в стягненні процентів за користуванням кредитом.

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення процентів за користування кредитом слід задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по процентам у розмірі 122574 грн. 21 коп.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судових витрат змінити, збільшивши їх з 31 грн. 32 коп. до 2102 грн. 00 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення позовних вимог з ОСОБА_1 на користьАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги 3153 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року в частині відмови в стягненні процентів за користуванням кредитом скасувати.

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення процентів за користування кредитом - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості по процентам у розмірі 122574 грн. 21 коп.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судових витрат змінити, збільшивши їх з 31 грн. 32 коп. до 2102 грн. 00 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьакціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги 3153 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 10 грудня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко