УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні скаргу Кредитної спілки «Альянс», заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

КС «Альянс» звернулось до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Алібаєвої Я.Н. від 27.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачеві

Скарга мотивована тим, що в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (правонаступником якого є Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) перебувало виконавче провадження ВП № 51698475 з примусового виконання виконавчого листа 2-1534/10 від 25.06.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс» боргу в розмірі 153 148,95 грн.

27.06.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Алібаєвої Я.Н винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу).

Копію постанови отримано 19.07.2018 року.

Стягувач вважає, що державним виконавцем не здійснено всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду. Вважає, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена з порушенням ст.. 10, 18, ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» та повинна бути скасована.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, зазначених в ній.

Представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, в провадженні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (правонаступником якого є Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) перебувало виконавче провадження ВП № 51698475 з примусового виконання виконавчого листа 2-1534/10 від 25.06.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Альянс» боргу в розмірі 153 148,95 грн.

27.06.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Алібаєвої Я.Н винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу).

Вказану вище постанову КС «Альянс» отримано 19.07.2018 року, що підтверджується копією конверта (а.с. 6).

В ході проведення дій щодо примусового виконання рішення було отримано інформацію з ДФС України та Пенсійного фонду України відповідно до якої відкриті рахунки в банківських установах в боржника відсутні, боржник не працює, не отримує пенсію, накладено арешт на все майно боржника.

Відповідно до ч. 1ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи у боржника у власності є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває в іпотеці ВАТ "Ерсте банк". Проте оцінку вказаної квартири проведено не було.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих до суду державним виконавцем документів вбачається, що виконавчі дії проводились лише в 2018 році, які дії було вчинено державним виконавцем починаючи з 2010 року та до 2018 року, з наданих до суду документів встановити неможливо.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Так, у справі «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року) (далі справа Іванов), ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу та вказав, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту.

Рішення ЄСПЛ від 12 жовтня 2017 року у справі № 46852/13 «Бурмич та інші проти України» є продовженням пілотного рішення у справі Іванов. У цьому рішенні ЄСПЛ зазначив, що в рамках процедури пілотного рішення одним із найважливіших завдань є спонукання держави-відповідача до запровадження засобу юридичного захисту для всіх потерпілих від системного порушення, а відповідальність за надання відшкодування обов`язково покладатиметься на національні органи влади.

Відповідно до ч.2 ст. 452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену державним виконавцем Дніпровсього районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в межах виконавчого провадження ВП № 51698475 щодо виконання виконавчого листа 2-1534/10 від 25.06.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Альянс» боргу в розмірі 153 148,95 грн..

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, винесену державним виконавцем Дніпровсього районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в межах виконавчого провадження ВП № 51698475 щодо виконання виконавчого листа 2-1534/10 від 25.06.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Альянс» боргу в розмірі 153 148,95 грн., скасувати.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Прохоренко