Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/418/19

Номер провадження: 2/511/10/20

04 березня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, який було уточнено 25.04.2019 року, в якому просить зняти обтяження реєстраційний номер № 13075395 у вигляді арешту та заборони відчужувати все рухоме та нерухоме майно, належне йому, накладене в ході виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 42610,16 грн постановою державного виконавця ВДВС Роздільнянського РУЮ від 10.09.2012 року (виконавче провадження №34252732 від 10.09.2012 року) та внести відповідні відомості до Державних реєстрів обтяжень рухомого майна та заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору.( а.с.2,25)

Свої вимоги мотивував тим, що йому стало відомо, що ВДВС Роздільнянського РУЮ 10.09.2012 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 42610,16 грн. Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження слугував виконавчий лист № 6-2421 від 06.12.2010 року, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова.

Про прийняте судове рішення та про відкриття вказаного виконавчого провадження він дізнався з телефонної розмови з державним виконавцем відділу ДВС.

Позику та відсотки він сплачувались вчасно і у повному обсязі та на момент відкриття виконавчого провадження заборгованості не повинно було існувати, про що він також повідомив виконавцю. У подальшому будь-які документи з відділу ДВС Роздільнянського РУЮ він не отримував.

В серпні 2018 року він звернувся до відділу виконавчої служби щодо роз`яснення стану виконавчого провадження та йому було надано відповідь, що виконавче провадження №34252732 від 10.09.2012 року за виконавчим листом № 6-2421, виданим 06.12.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, 18.09.2013 року завершено та повернуто стягувану на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на момент прийняття рішення).

Однак під час виконання вказаного рішення державним виконавцем постановою від 10.09.2012 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить йому, як боржнику.

З того часу станом на 12.09.2018 року вказаний виконавчий лист № 6-2421 на виконання до відділу виконавчої служби не надходив та на виконанні не перебуває, на підтвердження чого йому було надано копію постанови про повернення стягувачеві вище зазначеного виконавчого документа.

Стягувач Банк повторно не звертався до виконавчої служби з виконавчими листами, на даний час, відповідно до листа ВДВС від 09.11.2018 року №17027, встановлено, що вищезазначені виконавчі провадження знищені, у порядку, встановленому Наказом Міністерства Юстиції України про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Оскільки постанову про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем винесено 18.09.2013 року, тому строк повторного пред`явлення виконавчого документу відповідно до чинного на даний час закону закінчився 18.09.2016 року, а згідно з чинним на момент винесення постанови законом строк для повторного пред`явлення виконавчого документу № 6-2421 від 06.12.2010 року закінчився 18.09.2014 року, про що зазначено у самій постанові про повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже стягувач до закінчення вказаного строку повторно не пред`явив виконавчий документ до виконання. Таким чином стягувач втратив своє право щодо примусового стягнення боргу з позивача, так як пропустив строк на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку з чим відпали законні підстави для арешту майна.

Таким чином, на даний час, після закриття виконавчого провадження та сплину термінів на його поновлення, законних підстав для збереження накладеного арешту немає, а подальше його існування грубо порушує його майнові права, оскільки він не може вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому рухомим та нерухомим майном. Тому просить його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Роздільнянського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.18, 31, 117)

Ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати до участі у справі в якості третьої особи було залучено стягувача - Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" (а.с. 20).

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.

03.06.2019 року ухвалою суду було витребувано документи від «ПАТ «Альфа банк», на підставі яких Банк звертався до третейського суду, а також довідку щодо заборгованості перед банком ОСОБА_1 на теперішній час. (а.с.40)

Однак Банк надав довідку про відсутність заборгованості позивача перед банком та повідомив суд про те, що вимога по вказаному кредитному договору відступлена до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» на підставі договору факторингу від 18.12.2012 року. (а.с.64)

Ухвалою суду від 18.10.2019 року до участі у справі було залучено в якості третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" (а.с.68)

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив.

Між тим на адресу суду надійшли пояснення від іншої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю компанії з управління активами «Прімоколект-Капітал», в яких вони зазначили, що саме вони є стягувачами з боржника ОСОБА_1 , посилаючись у наданих письмових пояснення на те, що 18.12.2012 року ПАТ «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення права вимоги № 2012-1-2/1.

Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржник ПАТ «Альфа-Банк», включно і до ОСОБА_1 .

В свою чергу, 27.12.2012 року між ТОВ ФК «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанією з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) №27/12/2012-01, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог, згідно якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржник ТОВ ФК «Кредит-капітал», включно і до ОСОБА_1 .

Однак жодного із перелічених документів, які свідчать про те, що вказана юридична особа набула такого права на адресу суду не надійшло, не підтвердило даний факт і Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанією з управління активами «Прімоколект-Капітал».

З метою вирішення питання щодо залучення до участі у справі всіх заінтересованих осіб судом на підставі ухвали судді від 05.12.2019 року (а.с.92) були витребувані від ТОВ «Прімоколект-Капітал», ПАТ «Альфа Банк», ТОВ «ФК «Кредит капітал» документи, які підтверджують факт відступлення права вимоги саме їм, однак ухвала суду вказаними юридичним особами не виконана, на адресу суду вказані документи в період розгляду справи не надходили, заяви про вступ у справу також товариство не надавало, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені та були обізнані про слухання справи у суді, а тому вочевидь на власний розсуд розпорядилися наданими їм правами та не подавали заяви про вступ у справу, документів для вирішення даного питання про залучення їх до участі у справі на розсуд суду не надали.

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

10.09.2012 року Відділом державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №6-2421 від 06.12.2010 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 42610,16 грн на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 05.06.2010 року. (а.с.10,118)

04.10.2012 року державним виконавцем по даному виконавчому провадженню було накладено арешт в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на все рухоме та нерухоме майно, що належало боржнику ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19.02.2019 року №156764842, судом встановлено, що 04.10.2012 року Відділом ДВС Роздільнянського РУЮ внесено запис про арешт та заборону відчуження усього майна, належного боржнику ОСОБА_1 на підставі постанови №34252732 від 10.09.2012 року. (а.с.13)

Із копії постанови державного виконавця від 18.09.2013 року, судом встановлено, що виконавче провадження №34252732 від 10.09.2012 року за виконавчим листом № 6-2421, виданим 06.12.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості, 18.09.2013 року завершено та повернуто стягувачу на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на момент прийняття рішення) в зв`язку з тим, що відсутнє було майно у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. (а.с.10)

Із відповіді відділу ДВС Виконавчі провадження знищені у порядку, встановленому наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку з документами в органах державної виконавчої служби», тому для зняття арешту з майна ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до суду (а.с.8).

З того часу станом на 12.09.2018 року вказаний виконавчий лист № 6-2421 на виконання до Роздільнянського МРУЮ ГТУЮ в Одеській області не надходив та на виконанні не перебуває. (а.с.12)

Із довідки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» за №508 від 03.06.2019 року судом встановлено, що стягувач АТ «Альфа банк» відступили право вимоги ТОВ «Фінансова компаній «Кредит капітал» на підставі договору факторингу від 18.12.2012 року, в зв`язку з цим заборгованості у ОСОБА_1 перед Банком не має. (а.с.64)

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке фактично її належить, в тому числі може звернутися з позовом про зняття арешту з майна відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2012 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна".

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Порядок накладення арешту на майно громадян державними виконавцями регулюється Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» №606 від 21.04.1999 року, який діяв на час вчинення виконавчих дій, тобто станом на вересень 2013 року (далі - Закону України №606), державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення права та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до змісту ст.22 Закону України №606 строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений протягом року.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України №606, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Так відповідно до ст. 47 ч.1 п.2 Закону України №606 в редакції, чинній станом на вересень 2013 року, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній станом на 18.09.2013 року).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ст. 47 ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» №606 в редакції, чинній станом на 18.09.2013 року).

Відповідно до ст.60 Закону України №606 в редакції, яка діяла на час виконання виконавчих дій, зняття арешту проводилось державним виконавцем в випадках, визначених вказаною статтею, а відповідно до ч.5 вказаної статті у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ч.2 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч.1 ЦК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, прийшов до висновку про його задоволення виходячи з наступного

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 10.09.2012 року під час примусового виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 05.06.2010 року, яким стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 42610,16 грн, було відкрито виконавче провадження відділом ДВС Роздільнянського РУЮ.

В цей період в межах наданих повноважень державним виконавцем накладеного арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1

18.09.2013 року виконавчий лист повернуто стягувачу ПАТ «Альфа- банк» на підставі п. 2 та п. 5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», так як у боржника було відсутнє майно, на яке можливо було звернути стягнення.

Таким чином рішення суду не було виконано, а виконавчий лист №6-2421, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 06.12.2010 року, було повернуто стягувачу, з відповідним роз`яснення права повторного пред`явлення вказаного листа до виконання в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» - до 18.09.2014 року.

При цьому суд вважає, що повертаючи виконавчий лист стягувачу по даним підставам, виходячи зі змісту ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не мав права зняти арешт з майна, такий обов`язок у державного виконавця існує у випадку закінчення виконавчого провадження (ст.57 Закону України «Про виконавче провадження») або повернення виконавчого листа суду або органу, який його видав, однак не стягувачу.

Тому зняти вказаний арешт можливо лише вочевидь на підставі судового рішення відповідно до ч.5 ст.60 цього закону.

На теперішній час виконавче провадження ВП №34252732 знищене у порядку, встановленому наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку з документами в органах державної виконавчої служби» (наказ МЮУ від 25.12.2008 року № 2274/5).

Судом на підставі наданих по справі доказів достовірно встановлено, що даний виконавчий лист №6-2421, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 06.12.2010 року, повторно до виконання не пред`являвся по теперішній час ані ПАТ «Альфа Банком», ні іншими особами, які укладали з банком договора на відступлення права вимоги, дані про заміну сторони виконавчого провадження суду не надані.

Таким чином стягувач пропустив строк для повторного пред`явлення даного виконавчого листа до виконання.

У березні 2019 року, після спливу більш як 6 років з часу повернення ВДВС виконавчих документів стягувачу (Банку), ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про захист своїх порушених прав на вільне володіння належним йому майном шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого та рухомого майна.

Зважаючи на те, що виконавчі документи з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 05.06.2010 року, повернуті з підстав ст. 47 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження у подальшому знищено, з 2013 року і станом на березень 2020 року Банк та інші особи, як стягувачі, повторно не зверталися до ВДВС з приводу примусового виконання виконавчих листів, суд вважає, що права позивача на вільне, безперешкодне володіння належним йому майном за відсутності відкритих виконавчих проваджень за вказаними виконавчими документами, порушується, а тому підлягає захисту судом шляхом задоволення позову.

Суд вважає, що у зв`язку з наявними обтяженнями нерухомого майна (арештом нерухомого майна ВДВС у виконавчих провадженнях, які знищені) існують перешкоди позивачу, як власнику нерухомого майна, у праві володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

При цьому, суд зазначає, що порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, який обрав позивач і який передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку, шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого та рухомого майна.

На підставі ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 про звільнення майна з під арешту, - задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону відчуження з рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції від 10.09.2012 року по виконавчому провадженню №34252732 та вказані відомості виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів рухомого та нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13075395.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук