№ провадження 2/646/1346/2020
Справа № 646/2056/20
У Х В А Л А

10.12.2020 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Цмоканич У.Я.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Перетяченко М.О., ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу № 646/2056/20 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області Лесенка О.С. до Харківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 14 Додатку 1 до рішення 26 сесії Харківської міської ради Харківської області 7 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» № 1547/19 від 17.04.2019, відповідно до якого ОСОБА_3 надано в оренду земельну ділянку (кадастровим номером :03:011:0191) по АДРЕСА_1 за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення площею 0,5430 га для обслуговування нежитлових будівель літ. «Б-1», літ. «Ж-1», визнання недійсним договору від 18.12.2019 оренди земельної ділянки за вищезазначеною адресою, укладеному між Харківською міською радою Харківської області та ОСОБА_3 , зобов`язання ОСОБА_3 повернути, а Харківську міську раду прийняту спірну земельну ділянку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 просив залишити без розгляду позовну заяву, як таку, що подано від імені заінтересованої особи особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Заслухавши думку представника позивача, який вважав клопотання необґрунтованим, оскільки прокурор звернувся до суду з дійсним позовом у зв`язку з відсутністю суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, думку представника відповідача Харківської міської ради Перетяченко М.О., яка просила розглянути клопотання на розсуд суду, суд приходить до наступного.

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Тобто на прокурора покладено обов`язок попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99 (далі - Рішення Конституційного Суду України) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Посилання представника позивача на відсутність суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, суперечить вимогам чинного законодавства.

Так, у своєму позові прокурор просить зобов`язати ОСОБА_3 повернути, а Харківську міську раду Харківської області прийняти земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , що дозволяє зробити висновок про наявність органу держави, який здійснює захист їх інтересів.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно положень ст. 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм владних повноважень.

Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, територіальні громади, які, відповідно до ст. 318 ЦК України, є суб`єктами права власності. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 327 ЦК України).

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №924/1237/17 та від 26.02.2019 у справі №905/803/18).

На підставі викладеного, враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено достатніх доказів про відсутність суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а тому відсутні підстави представництва інтересів держави в суді, передбачені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», що у свою чергу створює конфлікт повноважень органів прокуратури з повноваженнями органів місцевого самоврядування.

Питання представництва прокурором інтересів держави розглядалось Великою Палатою Верховного Суду у справі № 912/2385/18. У постанові від 26 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Таким чином, позовну заяву необхідно залишити без розгляду у зв`язку з поданням його від імені позивача особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 задовольнити.

Позовну заяву керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області Лесенка О.С. до Харківської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, повернення земельної ділянкизалишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.М. Янцовська