Постанова

Іменем України

11 березня 2020 року

м. Київ

справа № 756/11029/16-ц

провадження № 61-9786св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та представника ОСОБА_2 - адвоката Порошина Олександра Сергійовича на постанову Апеляційного суду міста Києва

від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М.,

Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 10 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №001-2914/840-0273, відповідно до умов якого позивачем надано ОСОБА_1 кредит у сумі 141 800,00 доларів США строком до 10 жовтня 2027 року зі сплатою 11,95 % річних за користування кредитом. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та додатками до нього.

ОСОБА_1 одержав та використав кредитні кошти у сумі

141 800,00 доларів США на цілі, визначені у договорі.

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 001-2914/840-0273, між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 , 10 жовтня 2007 року було укладено договір поруки

№ 001-2914/840-0273-Р, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 10 жовтня 2007 року

№ 001-2914/840-0273.

ОСОБА_1 неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання по сплаті кредитних коштів та процентів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 31 серпня 2016 року становить 86 764,27 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 85 671,15 доларів США, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у сумі 339,61 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у сумі

753,51 доларів США.

ПАТ «Універсал Банк» просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року

№ 001-2914/840-0273, що складається з простроченої заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 73 200,00 доларів США.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня

2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року

№ 001-2914-840-0273 у сумі 73 200, 00 доларів США та судовий збір у сумі

27 576,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» та стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 73 200,00 доларів США, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року

№ 001-2914-840-0273 у сумі 2 363,32 доларів США.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 001-2914-840-0273 у сумі 70 836,68 доларів США.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі

18 083,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір в сумі 296,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 979,79 грн в дохід держави за подачу апеляційної скарги на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2017 року.

Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 29 354,27 грн.

Стягуючи солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» кредитну заборгованість в розмірі 2 363,32 доларів США за період

з 10 червня 2015 року до 09 січня 2016 року, апеляційний суд виходив із того, що порука ОСОБА_2 з 10 січня 2016 року є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України. Суд дійшов висновку про те, що решта заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_1 у зв?язку з неналежним виконанням ним своїх зобов?язань за кредитним договором.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

17 січня 2018 року ПАТ «Універсал Банк» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» мотивована тим, що строк, протягом якого банк має право на пред?явлення вимоги до поручителя (6 місяців почався обраховуватися з 17 червня 2016 року та закінчується 19 грудня 2016 року, а з позовом банк звернувся 30 серпня 2016 року, тобто в межах строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що порука ОСОБА_2 є припиненою

з 10 січня 2016 року є неправильним.

30 січня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Порошин О. С. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 відмовити.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Порошина О. С. мотивована тим, що банком з 15 липня 2008 року було збільшено відсоткову ставку без згоди поручителя, внаслідок чого порука ОСОБА_2 є припиненою з підстав, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

Доводи інших учасників справи

26 березня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Порошин О. С. через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить у задоволенні касаційної скарги ПАТ «Універсал Банк» відмовити, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

08 травня 2018 року ПАТ «Універсал Банк» через засоби поштового зв?язку подало до Верховного Суду відзив, у кому просить касаційну скаргу

ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня

2017 року залишити без задоволення.

Рух касаційних скарг та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Універсал Банк» на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Оболонського районного суду міста Києва.

У березні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ «Універсал Банк» на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року, призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Порошина О. С. на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Оболонського районного суду міста Києва.

Зупинено виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 20178 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - Порошина О. С. , призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційних скарг ПАТ «Універсал Банк» та представника ОСОБА_2 - адвоката Порошина О. С. на постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Перевіривши доводи касаційних скарг, врахувавши аргументи, наведені у відзивах на касаційні скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги ПАТ «Універсал Банк» та представника ОСОБА_2 - адвоката Порошина О. С. підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аргументи касаційних скарг зводяться до незгоди з висновком апеляційного суду щодо часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині постанова Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня

2017 року не оскаржується, а тому відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не перевіряється.

Короткий зміст фактичних обставин справи

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 10 жовтня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001-2914/840-0273, відповідно до умов якого банком надано відповідачу кредит у сумі

141 800,00 доларів США строком до 10 жовтня 2027 року зі сплатою 11,95 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони дійшли згоди, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. Погашення кредиту передбачено шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором та додатками до нього.

Пунктом 1.1.1. Кредитного договору передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 35,85 %. Розмір підвищеної процентної ставки за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Нарахування та облік таких процентів Кредитор здійснює відповідно до умов цього Договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 001-2914/840-0273, між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 , 10 жовтня 2007 року було укладено договір поруки

№ 001-2914/840-0273-Р, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань, які виникають з кредитного договору від 10 жовтня 2007 року

№ 001-2914/840-0273.

Відповідно до умов договору поруки поручитель у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором

від 10 жовтня 2007 року №001-2914/840-0273 відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій.

ОСОБА_1 одержав та використав кредитні кошти у сумі 141 800,00 доларів США на цілі, визначені у договорі, проте не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання по сплаті кредитних коштів та процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 31 серпня 2016 року становить 86 764,27 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі

85 671,15 доларів США, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у сумі 339,61 доларів США, заборгованості по підвищеним відсоткам у сумі 753,51 доларів США.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 вказувала про припинення поруки з підстав передбачених частиною першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (збільшення обсягу відповідальності поручителя у зв?язку із збільшенням відсоткової ставки без згоди поручителя) та з підстав передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (пропуск позивачем шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Умовами кредитного договору передбачений термін повернення кредиту, а також обов`язок з погашення кредиту шляхом виконання окремих зобов`язань з внесення щомісячних платежів за цим договором.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальниця була зобов`язана згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тому за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання

(див. пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц), а не всієї суми заборгованості.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року по справі

№ 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

28 березня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Встановлено, що кредитний договір укладено строком до 10 жовтня

2027 року

12 травня 2016 року позивачем направлено ОСОБА_1 вимогу щодо сплати заборгованості за кредитним договором, у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором , зробленим станом на 31 серпня 2016 року, за період з 10 червня 2015 року по 11 липня 2016 року ОСОБА_1 періодично не сплачував щомісячні платежі за кредитом, передбачені кредитним договором.

З цим позовом Банк звернувся до суду 31 серпня 2016 року.

Апеляційний суд вирішуючи питання щодо позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , як поручителя за кредитним договором, не звернув уваги на те, що кредитний договір діє до 10 жовтня 2027 року, ОСОБА_1 у період з 10 червня 2015 року по 11 липня 2016 року періодично не сплачував щомісячні платежі за кредитом, крім того досудова вимога направлена

12 травня 2016 року, в межах строку дії кредитного договору, що дозволяє стверджувати про припинення поруки за відповідними частинами основного зобов`язання, що є підставою для відмови у задоволенні таких вимог, а не про припинення поруки в цілому. Крім того, надіславши

12 травня 2016 року досудову вимогу, банк в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов?язання, у зв?язку із чим у банка були відсутні підстави для нарахування відсотків після зміни такого строку.

За таких обставин, аргументи наведені у касаційних скаргах є обґрунтованими, що відповідно до правил статті 411 ЦПК України є підставою для скасування постанови Апеляційного суду міста Києва

від 20 грудня 2017 року в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Є безпідставними доводи касаційної скарги представника

ОСОБА_2 - адвоката Порошина О. С. щодо припинення поруки, з підстав передбачених частиною першою статті 559 ЦК України, оскільки у пункті 1.1.1. Кредитного договору, сторони чітко узгодили нарахування підвищеної процентної ставки в розмірі 35,85 % за користування коштами понад строк (або терміни погашення).

Відповідно до пункту 2.1. договору поруки від 10 жовтня 2007 року

№ 001-2914/840-0273-Р, Кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Доказів щодо укладення між сторонами інших додаткових договорів про внесення змін та доповнень до Основного кредитного договору, що передбачали підвищення відсоткової ставки, відповідачем не надано.

Разом з тим, поручитель, підписуючи договір поруки, була обізнана про можливість банку нараховувати підвищену відсоткову ставку у випадку неналежного виконання боржником умов кредитного договору.

Боржник не виконував належним чином свої зобов?язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилося прострочення заборгованості, тому банк, відповідно до пункту 1.1.1. Кредитного договору, застосував підвищення відсоткової ставки до 35,85 %.

Кредитний договір та договір поруки не містять умови про повідомлення поручителя про підвищення відсоткової ставки відповідно до пункту 1.1.1. Кредитного договору, у зв?язку з порушенням боржником умов кредитного договору (терміни погашення) щодо сплати щомісячних платежів.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Перевірка доводів касаційних скарг, пов`язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку, а тому постанова суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки судом касаційної інстанції оскаржуване судове рішення не змінювалось, нове рішення не ухвалювалось, а прийнято постанову про направлення справи на новий апеляційний розгляд, підстав для розподілу судових витрат за наслідками розгляду касаційних скарг немає.

Подібного за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 28 листопада 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження

№ 14-57цс18).

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та представника ОСОБА_2 - адвоката Порошина Олександра Сергійовича задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2017 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
В. П. Курило