РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 березня 2020 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 1988 року є власницею Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та договору купівлі-продажу від 14 листопада 1995 року на іншу Ѕ частину цього будинку, таким чином є власницею цілого домоволодіння. В належному їй будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які фактично не проживають за вказаною адресою з вересня 2015 року. При зверненні до Сватівської міської ради з питання зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їй були надані роз`яснення про необхідність їх особистої присутності та наявність оригіналів їх паспортів для відмітки про зняття з реєстрації. Їх речей у належному будинку немає, вони не цікавляться його станом, вони не сплачують комунальні платежі та не беруть участь у його ремонті та утриманні. Врегулювати питання зняття з реєстрації у добровільному порядку вона не має можливості, так як не знає, де вони фактично проживають, з вересня 2015 року вони жодного дня не проживали за цією адресою та їх теперішнє місце перебування мені не відоме. Відповідачі не приймають участі в утриманні будинку, не є наймачами. Позивач самостійно, за власні кошти проводить утримання будинку. Реєстрація у належному їй будинку сторонніх осіб порушує її права, як власниці, на розпорядження, володіння та користування належним на праві приватної власності майном, користуватися пільгами та житловою субсидією на оплату комунальних послуг, що порушує право приватної власності. Позивач вважає, що їїправа як власниці вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачами, а тому підлягають захисту.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Крім того, всі поштові відправлення, які були направлені на їхню зареєстровану адресу місця проживання повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 надала згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин та не повідомили причини неявки; відповідачі не подали відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, та з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4ст. 223 ЦПК України.

Суд, беручи до уваги заяву позивача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 квітня 1988 року та договором купівлі-продажу від 14 листопада 1995 року.(а.с.8-9, 10)

З довідки Сватівської міської ради Луганської області №3339 від 10.06.2019 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.16).

Відповідно до акту, складеного 13.06.2019, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , не проживають у зазначеному будинку з вересня 2015 року.(а.с.17)

Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка ГТУЮ у Луганській області від 19.11.2019, інформації, щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 не виявлено.(а.с.35)

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

З позовної заяви вбачається, що під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, продавець повідомила позивача, що її чоловік та син проживають на території Росії, і щоб переїхати проживати до них вона продає будинок. Також вона запевнила в тому, що поговорить із сином, щоб він приїхав та добровільно знявся с реєстрації. Однак, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Ст. 167 ч.2 ЖК України вказує, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім» я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У правовій позиції ВСУ у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідачі, який не є членами сім`ї позивача, по цей час зареєстровані у будинку останньої, який належить їй на праві власності, добровільно не знялися з реєстраційного обліку, чим самим перешкоджають позивачу користуватись та розпоряджатись своїм майном, то суд вважає, що є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження житлом, належним їй на праві власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки перебування відповідачів на реєстрації за вищевказаною адресою перешкоджає здійсненню позивачем своїх законних прав щодо користування та розпорядження належним їй на праві власності майном.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушеного права позивача.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Згідно з оригіналами квітанції, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 768, 40 грн. та 768, 40 грн. (а.с.1, 30)

Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768, 40 грн., тобто по 768, 40 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 319,383, 391 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути порушення ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 768, 40 гривень з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка