Провадження № 2/127/3813/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позов мотивований тим, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 12.05.2011 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1143 від 12.05.2011 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , яка зареєстрована у квартирі позивача, з жовтня 2018 року добровільно припинила своє проживання в квартирі та виїхала за межі м. Вінниці.

На нинішній день відповідач не є власником квартири. Добровільно більше двох років не проживає у житлі, проте її реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, які сплачує позивач.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з позовною заявою із додатками було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , які отримані 26.11.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №789, однак відзиву на позов або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЖК України щодо права користування житлом та нормами ЦК України про право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом.

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 12.05.2011 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №1143 від 12.05.2011 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , яка зареєстрована у квартирі позивача, з жовтня 2018 року добровільно припинила своє проживання в квартирі та виїхала за межі м. Вінниці.

На нинішній день відповідач не є власником квартири. Добровільно більше двох років не проживає у житлі, проте її реєстрація впливає на розмір комунальних послуг, які сплачує позивач.

Відповідач тривалий час не проживає у квартирі, але її реєстрація місця проживання в квартирі створює позивачу перешкоди в здійсненні права користування і розпорядження майном.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений, а визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, доведеними.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 405 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації : АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя