Справа № 638/288/20
Провадження № 2/638/2347/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 4767,77 доларів США. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 24.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на термін до 23.12.2014 року, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконано, в забезпечення виконання зобов`язання укладено договір поруки з ОСОБА_2 .

У судове засідання сторони не з`явились, представник позивача при поданні позовної заяви просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач та представник відповідача надали письмові пояснення по справі з проханням застосувати позовну давність до вимог банку.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

24.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAE2A055920001 за умовами якого банк надає позичальникові кредитні кошти на строк з 24.12.2007 року по 23.12.2014 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 15639,80 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 0,92 на місяць на суму залишку заборгованості. Періодом сплати вважати період з 24 по 28 число кожного місяця.

Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачами.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено договір поруки відповідно до якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 і взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням ОСОБА_1 що виникають з умов кредитного договору.

Відповідно до пункту 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії , винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.4 договору поруки).

Згідно п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 цього Договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті610,611 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14).

У пункті 7.1 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку:

Щомісяця в період сплати (період сплати вважати з 21 по 28 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 190,85 доларів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, процентам, винагороди, комісії.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови (обставини) за яких строк повернення кредиту змінюється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року в справі № 6-1174цс16.

Так, як вбачається з наданого розрахунку, останній платіж здійснено відповідачем 24.10.2008 року

Тобто, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання (пункт 7.1 кредитного договору), проте банк звернувся до суду з позовом 10.01.2020 року, тобто поза межами строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами.

Крім того, у січні 2009 року (справа №2-2348/2009) позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів за вищевказаним кредитним договором, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.02.2013 року позовні вимоги банку за кредитним договором задоволені.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Тобто, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

За встановлених обставин договір поруки є припиненим, підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні.

Керуючись ст.256 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий