Провадження № 2/761/7920/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участі:

представника позивача - Каплі А.С.,

представника відповідача - Матлахової Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ-2000» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО»(відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ-2000» (відповідач 2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди про стягнення грошових коштів у розмірі 34 205,52 грн. Крім того, просила покласти понесені судові витрати на відповідачів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23 січня 2020 року сталася ДТП, а саме на вул. О.Теліги, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ісузу» д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у ДТП визнано ОСОБА_2 , що вбачається з копії постанови Шевченківського районного суду м. Києва № 761/3646/20 від 07.02.2020 року.

Відповідно до Звіту № 79/44.01.20 від 30.01.2020 року перелік результатів оцінки пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 складає вартість матеріального збитку - 223 250 грн. 49 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Ісузу» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в AT «СК «ІНГО» (Відповідач-1) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2095649 з лімітом відповідальності за шкоду майну - 130 000, 00 грн., франшиза становить 0.00 грн. та додатково за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності №250362987.19 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 200 000, 00 грн.. франшиза становить - 0,00 грн., що разом склала 330 000, 00 грн. Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в межах полісу №АО/2095649 та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності №250362987.19 в сумі: 191 044 (сто дев`яносто одну тисячу сорок чотири) гривні 97 коп. Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією відшкодована не в повному обсязі, останній звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.

23 листопада 2020 року на адресу суду надійшов відзив від Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», у якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовував тим, що на переконання представника, Відповідач відповідно до вимог ст.ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконав своє зобов`язання як Страховик цивільної відповідальності перед постраждалою особою (Позивачем) у повній мірі з огляду на те, що з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Хюндай» д/н НОМЕР_2 , ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулась до ФОП « ОСОБА_3 ». За результатами проведення незалежної оцінки було складено Звіт № 2315751 від 17.02.2020 року. Згідно вказаного Звіту вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає: 191 044 грн. 97 коп..

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити.

Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 23 січня 2020 року сталася ДТП, а саме на вул. О.Теліги, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ісузу» д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва № 761/3646/20 від 07.02.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За таких обставин, постановою Шевченківського районного суду м. Києва № 761/3646/20 від 07.02.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу підтверджується, що саме з вини ОСОБА_2 скоєно ДТП 23 січня 2020 року, внаслідок якої пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб.

Таким чином, суд приходить до висновку про встановлення неправомірності дій ОСОБА_2 , а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданої шкоди позивачеві, як власнику пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Проте, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована у Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV, Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України № 1961-IV, Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик ь- зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.34.3 ст. 34 Закону України № 1961-IV, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до Звіту № 79/44.01.20 від 30.01.2020 року перелік результатів оцінки пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 наступний:

-Ринкова вартість КТЗ до пошкодження - 384 740 грн. 17 коп.;

-Значення коефіцієнту фізичного зносу - 0.0000;

-Вартість відновлювального ремонту КТЗ - 201 274 гри. 92 коп.;

-Втрата товарної вартості - 21 975 грн. 57 коп.;

-Вартість матеріального збитку - 223 250 грн. 49 коп.

07 травня 2020 року Позивач звернувся до станції технічного обслуговування, відповідно до акту виконаних робіт вартість ремонту склала 223 250 (двісті двадцять гри тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. Дане підтверджується копією квитанції до прибуткового касового Ордеру №30, а також копією замовлення-наряду №37.

12 березня 2020 року позивач звернувся до АТ СК «ІНГО» з повідомленням про настання страхового випадку.

06 квітня 2020 року АТ СК «ІНГО» здійснив оплату в сумі 130 000. 00 грн. (ліміт відповідальності за шкоду завдану майну згідно полісу №АО/2095649).

09 квітня 2020 року АТ СК «ІНГО» здійснив доплату в сумі 35 721, 97 грн. та 15 червня 2020 року доплату в сумі 25 323, 00 грн. (ПДВ)

Таким чином, Страховиком було прийняте рішення про сплату страхового відшкодування, складено страхові акти № 2408277 від 12.03.2020 р., № 2408371 від 12.03.2020 р., №2577577 від 09.06.2020 р. та сплачено на р/р ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 191 044 грн. 97 коп. (з яких - 130 000 грн. 00 коп. - ліміт відповідальності, за шкоду, завдану майну потерпілого згідно діючого полісу АО/2095649), а також 35721 грн. 97 коп. - доплата страхового відшкодування відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності № 250362987.19 та в розмірі 25 323 грн. 00 коп. (ПДВ).

Згідно ст. 1194 ЦК України, Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що на момент настання ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій-2000» (Відповідач-2) та в силу трудового договору виконував службові обов`язки під час настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.2 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.04.2015 року у справі №6-229цс14.

Відповідно до п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі-Методика) товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених деталей, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

З урахуванням того, то цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля, була застрахована, то майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові №359/2309/17 від 04.12.2019 року.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК. оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, враховуючи, що з вини ОСОБА_2 , позивачеві завдано грошову шкоду на загальну суму 223 250,00 грн., однак цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО», а також перебував у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій-2000», суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму грошових коштів у розмірі 34 205, 52 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 8 840 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 23, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ-2000» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 10 229,95 грн (десять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень дев`яносто п`ять копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ-2000» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 975,57 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят сім копійок), та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень), що разом складають 23 975,57 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять гривень п`ятдесят сім копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ-2000» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8 840,80 грн (вісім тисяч вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , іпн - НОМЕР_3 ,

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», місце знаходження - 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, код ЄДРПОУ - 16285602,

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОБРІЙ-2000», місце знаходження - 03680, м. Київ, вул. Радищева, буд. 10/14, код ЄДРПОУ - 30116493.

Повний текст рішення буде складений 11 грудня 2020 року.

Суддя: