ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3085/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з житлових правовідносин про стягнення плати за користування житлом
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (нині Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз») на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Подус Г.С., по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ПАТ «Харківміськгаз» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494.

Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок за вказаною адресою обладнано газовими приладами: ПГ, котел, КГ. 25 червня 2008 року ОСОБА_1 був відключений від системи газопостачання, про що було складено відповідний акт про припинення газопостачання. 29 березня 2018 року представниками позивача була проведена перевірка за адресою відповідача. За результатами вказаної перевірки встановлено порушення Кодексу, а саме несанкціоноване відновлення газопостачання, про що, згідно глави 5 розділу ХІ Кодексу, складено Акт про порушення №14 від 29.03.2018.

На виконання вимог Кодексу, при задоволенні комісією акта про порушення, було складено Акт-розрахунок вартості не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківміськгаз» від 23.05.2018, за період з 29.09.2017 по 28.03.2018, складає 69459,88 грн, а також нараховано 3% річних у розмірі 776,43 грн.

Листом від 04.06.2018 ПАТ «Харківміськгаз» направило на адресу відповідача рахунок на оплату вартості не облікованого об`єму природного газу, складеного 23.05.2018, але на теперішній час сума не сплачена.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову АТ «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі АТ «Харківміськгаз» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржене рішення є незаконними, необґрунтованим та таким, що було постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказано, що не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, на які посилався представник позивача в судовому засіданні, та не дав правильної оцінки доказам, які були досліджені в судовому засіданні, посилаючись на їх недопустимість, що не відповідає дійсності.

Послались на те, що ОСОБА_1 не надано доказів, що йому було відмовлено у наданні інформації стосовно порядку розгляду його акту про порушення за контактними даними, що містяться у акті про порушення, та акт не був оскаржений у встановленому порядку.

Вважають, що відповідачем не зазначено що йому не є зрозумілим та не надано, в порушення свого процесуального обов`язку за ст.ст. 12, 81 ЦПК України суду свій розрахунок, відмінний від наданого позивачем.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст позову та його ціну, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін визначені у ст. 375 ЦПК України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що будь-яких доказів на підтвердження доводів позивача, які б підтверджували порушення п.7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, суду надано не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом першої інстанції встановлено, що Актом про порушення №14 від 29.03.2018 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме самовільне підключення до системи газопостачання.

Відповідно до акту відключення газових приладів у КБО від 29.03.2018, причиною відключення газу є самовільне підключення до системи газопостачання.

Згідно із актом обстеження системи газопостачання житлового будинку(квартири) від 24.04.2018, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , постійно не проживає, документ для оформлення акта інвентаризації опалюваної площі не наданий, перевірити газове обладнання немає змоги.

Відповідно до протоколу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості від 23.05.2018, вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківміськгаз» за період з 29.09.2017 по 28.03.2018, складає 69459,88 грн.

Факт цілісності пломби на газовому приладі всередині будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується фотокарткою (а. с. 39), а також не заперечувався сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що акт про порушення №14 від 29.03.2018 був складений за відсутності відповідача та не був посвідчений ним.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем не заперечувався факт, що його домоволодіння білу відключено від системи газопостачання у 2008 році. Акт про відключення не оскаржувався та не був скасований.

Таким чином, доказуванню у даній справі підлягає факт самовільного підключення до систем газопостачання та розмір шкоди, спричинений таким діями відповідача.

За правилом ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приписами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до підпункту 3 п. 1 Загальних положень «Правил постачання природного газу», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил.

Постановою НКРЕ КП № 2494 від 30.09.2015 затверджений «Кодекс газорозподільних систем».

Підпунктом 2 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу є несанкціоноване відновлення газопостачання.

Згідно з п.п. 1-4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали:

або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою;

або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням.

Так, Акт про порушення № 14 від 29.03.2018 у графі «Споживач» містить відмітку «Від підпису відмовився (представився охоронником)».

Однак при цьому позивачем не було дотримано вимог згаданого Кодексу до складання такого акту в частині належного посвідчення відсутності споживача: відсутні матеріали обов`язкової у таких випадках відео зйомки відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення, його не підписано однією незаінтересованою особою за умови посвідчення цієї особи, внаслідок чого не можна вважати такий Акт чинним.

Також позивачем не доведено виконання вимоги щодо направлення акту про порушення споживачу для його відома, що передбачено згаданою нормою п. 4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем.

З огляду на необізнаність споживача про складання Акта є безпідставним посилання АТ «Харківміськгаз» про те, що Акт не був оскаржений ОСОБА_1 . Тому не можна вважати, що досудовий комісійний розгляд згаданого Акту позивачем відбувся належним чином.

Також доводами скарги не спростовано факт цілісності пломби на газовому приладі всередині будинку, що унеможливлює споживання газу споживачем, який фактично за вказаною адресою не мешкає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що АТ «Харківміськгаз» не спростовано висновки районного суду стосовно відсутності підстав для нарахування витрат за несанкціонований відбір газу.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норми матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (нині Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз») залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.