Справа № 694/1373/20
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 06.05.2003 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , орган що видав 7117 від 23.06.2018 року, зареєстрованої АДРЕСА_2 , тел.. НОМЕР_5 ) третя особа : Орган опіки та піклування Звенигородської районної державної адміністрації, Черкаської області ( , проспект Шевченка 68, м.Звенигородка, Черкаської області) про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

02.11.2020 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 05.06.2018 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюб між сторонами розірваною. Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка залишилася проживати з батьком, який приймає активну участь у її житті, піклується про неї. Позивач за рахунок власних заощаджень створив усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Позивач з дочкою проживає у будинку своїх батьків, які допомагають йому у вихованні та догляду за дитиною. Однак час від часу у позивача з відповідачем виникають суперечності щодо місця проживання дитини.

Враховуючи ті обставини, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком, створені належні умови для її проживання та виховання, позивач вважає що в інтересах дитини ОСОБА_3 необхідно визначити місце проживання разом з батьком, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Відповідач була належно повідомлена про розгляд справи, однак, відзив до суду на позов не надала, зустрічного позову не пред`являла

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.11.2020 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася. Надіслала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.

Третя особа представник служби у справах дітей Звенигородської РДА Павлова Ю.О. в підготовче судове засідання не зявилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що підтримує висновок органу опіки та піклування.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи.

У суді встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_6 від 05.06.2018 року, виданого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 05.06.2018 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 05.06.2018 року зроблено відповідний актовий запис №42. Прізвище при реєстрації шлюбу: дружини « ОСОБА_2 » (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_7 від 23.10.2018 року, виданого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації народжень 23.10.2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 177. Батьками дитини записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 09 липня 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.17).

Розпорядженням Звенигородської районної державної адміністрації затверджено висновок органу опіки та піклування Звенигородської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з Батьком ОСОБА_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини затвердженого 17.11.2020 року №292 вбачається, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 . Батько з дня народження по даний час проживає разом з донькою ОСОБА_3 в будинку своїх батьків, які допомагають у догляді за дитиною. Батько створив всі умови для проживання та повноцінного розвитку дитини, займається вихованням, навчанням, матеріальним забезпеченням. Будинок з усіма зручностями, ремонтом, забезпечені побутовою технікою та речами щоденного вжитку, для дитини облаштоване місце для відпочинку та гри, забезпечена розвиваючими іграми, одягом та взуттям відповідно до сезону. Стоїть на чергу до дитячого садочку. ОСОБА_1 не чинить жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною. Від ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_3 , надійшла заява про те, що вона не заперечує, щоб її малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала разом з батьком.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків..

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи позицію органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, батько виховує та утримує доньку, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, тому суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із її батьком - позивачем ОСОБА_1 . Саме проживання малолітньої дитини із батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судовий збір з останньої не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 42, 77-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 160, 161 СК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 06.05.2003 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , орган що видав 7117 від 23.06.2018 року, зареєстрованої АДРЕСА_2 , тел.. НОМЕР_5 ) третя особа : Орган опіки та піклування Звенигородської районної державної адміністрації, Черкаської області ( , проспект Шевченка 68, м.Звенигородка, Черкаської області) про визначення місця проживання дитини з батьком - задоволити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 08.12.2020.

Суддя Д.І. Сакун