Справа № 219/112/15-ц
Провадження № 4-с/219/9/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

за участю секретаря Петрейко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Костянтинівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на дії державного виконавця про визначення дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. при нарахуванні та встановлені заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 9585,56 грн. та 1855,43 грн., визнати незаконним рішення (дії) старшого державного виконавця Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. та скасувати винесені нею постанови у ВП 46857183: від 23 грудня 2019 року про проведення утримання аліментів у розмірі Ѕ частини до сплати боргу при утриманні з доходів отримуваних у вигляді заробітної плати у ПУАТ «Костянтинівське АТП11409, від 23 грудня 2019 року про проведення утримання аліментів у розмірі Ѕ частини до сплати боргу при утриманні з доходів отримуваних у вигляді пенсії у КостянтинівськоДружківському ОУ ПФУ Донецької області. Зобов`язати старшого державного виконавця Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. зайво утримані та сплачені грошові кошти по заборгованості зі сплати аліментів за час виконання незаконних постанов зарахувати в рахунок майбутніх платежів зменшивши їх утримання на відповідну суму у наступних періодах, також просить з них же стягнути судові витрати. В обґрунтування заяви заявником зазначено, що 27 січня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області видав виконавчий лист № 219/112/15-ц відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного листа у 2015 році було відкрите виконавче провадження № 46857183 і з того періоду часу з ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів у тому числі по ј заробітної плати та пенсії, що засвідчується відповідними довідками. 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримав від державного виконавця копії 2-х постанов від 23 грудня 2019 року відповідно до яких ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів 9585,56 грн. та 1855,43 грн., в зв`язку з чим державний виконавець вирішив стягувати з нього Ѕ від всіх видів доходів до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Як пояснила державний виконавець Камуз В.В. це донарахування різниці між мінімальним розміром аліментів встановлених рішенням суду 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та встановлених Законом з 08 липня 2017 року 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає рішення державного виконавця незаконним так як ОСОБА_1 , сплачував більше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з усіх своїх доходів, що підтверджується відповідними довідками за періоди з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, за періоди з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, за період з 01 січня 2019 року по 20 грудня 2019 року. Так станом на 23 грудня 2019 року максимальна величина прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років 2218 грн., тобто максимальний розмір аліментів за період нарахування заборгованості не міг перевищувати 1109 грн., з розрахунку 2218 грн. *50%=1109 грн. На підставі викладеного просить його скаргу задовольнити в повному обсязі з наведених вище підстав

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилася, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Начальник Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надала суду заперечення на скаргу, в якому окрім усього вказала, що просить розглянути скаргу у їх відсутність, також вони просять у її задоволені відмовити з тих підстав, що 12 березня 2015 року на виконання до них надійшов виконавчий лист № 219/112/15-ц, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області 18 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 12 березня 2015 року державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (номер за АСВП: 46857183). 13 березня 2015 року державним виконавцем були надіслані запити до державної податкової служби України, Пенсійного фонду України. Згідно отриманої інформації боржник працює а АТП 11409 у м. Костянтинівка та отримує пенсію в органах Пенсійного фонду України. 25 березня 2015 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була надіслана на виконання до АТП 11409 у м. Костянтинівка та Костянтинівсько-Дружковського ОУ ПФУ Донецької області Разом з тим, 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, оскільки з 08 липня 2017 року до частини 2 статті 182 СК України внесені зміни щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, державним виконавцем перераховано суми боргу відповідно до зазначеної статті СК України та до бухгалтерії АТП 11409 у м. Костянтинівка, Костянтинівсько-Дружковського ОУ ПФУ Донецької області направлені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника із зобов`язанням утримувати з боржника ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду даної скарги у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд встановив, що з копії виконавчого листа виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 18 лютого 2015 року (а.с.25-26) вбачається, що з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії постанов старшого державного виконавця Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби (а.с.28-29, 31-32) Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. від 23 грудня 2019 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 також цією ж постановою запропоновано з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, проводити утримання аліментів у розмірі Ѕ частини до сплати боргу. Борг по аліментам станом на 01 січня 2020 року складає 9585,56 грн. після сплати боргу аліменти утримувати у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Копія цієї постанови боржнику була направлена 23 грудня 2019 року (а.с.27, 30), тобто він вже з того часу знав, що у нього є заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до довідки від 27 грудня 2019 року (а.с.33-34), яка видана Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним УПФУ Донецької області, ОСОБА_2 з пенсії ОСОБА_1 отримує аліменти на одру дитину щомісячно в розмірі за період з липня 2017 року по листопад 2017 року в сумі 427,80 грн., а вже з грудня 2017 року по лютий 2018 року в сумі 447,60 грн., також з другої довідки цього ж органу вбачається, що з березня 2018 року по листопад 2018 року вона отримувала в сумі 467,70 грн., з грудня 2018 року по лютий 2019 року 608,10 грн., з березня 2019 року по квітень 2019 року 675,52 грн., з травня 2019 року по червень 2019 року 608,10 грн., з липня 2019 року по листопад 2019 року 635,40 грн., в грудні 2019 року 665,40 грн.

Також до скарги доданий звіт за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року (а.с.35), який наданий генеральним директором ПУАТ «Костянтинівське АТП11409, який суд не приймає до уваги та за основу при вирішенні цієї справи по суті, оскільки з нього не зрозуміло, що було виплачено ОСОБА_1 ,, що було з нього утримано, та чому.

Відповідно до звіту (а.с.36-37) про здійснення відрахування та виплати ПУАТ «Костянтинівське АТП11409» відносно ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, з якого вбачається, що з нього щомісячно проводиться утримання на аліменти в розмірі 25% від заробітної плати, та з 01 січня 2019 року по 20 грудня 2019 року, де також з нього щомісячно проводиться утримання на аліменти в розмірі 25% від заробітної плати, але ніяк не 50% як це зазначено у скарзі.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 1, 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК Україна).

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Враховуючи той факт, що боржником не ставиться питання про невірне нарахування заборгованості по сплаті ним аліментів, тобто з його скарги не вбачається, що у нього є спір щодо розміру заборгованості і він не надав суду доказів з приводу того, що він не згодний з сумою заборгованості та відповідні та належні докази на підтвердження того.

Наразі у судом було встановлено те, що державним виконавцем вірно застосовано порядок стягнення аліментів, передбачений ст. 195 СК України та Закону України «Про виконавче провадження», інших вимог щодо обрахування заборгованості по аліментах не має. Державним виконавцем враховувались усі джерела доходів боржника що підтверджується матеріалами справи та вищевказаними письмовими доказами, які описані вище.

Оскільки Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIIIчастину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення, суд вважає, що дії старшого державного виконавця Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. щодо вчинення виконавчих дій, пов`язаних із стягненням із боржника в користь стягувача аліментів у встановленому СК України розмірі (неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) є законними та обґрунтованими.

З урахуванням ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачені підстави, за яких державний виконавець повідомляє про розрахунок заборгованості із сплати аліментів стягувачу і боржнику, суд вважає, що такі підстави для надіслання боржнику повідомлення про розмір аліментів у бік збільшення із врахуванням внесених до законів змін відсутні.

Також слід зауважити, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Такий висновок зробив ВС у своїй постанові від 20 червня 2019 року, справа № 632/580/17, провадження № 61-51ск18.

Окрім того у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції зазначено що однією з легітимних цілей є захист прав і свобод інших осіб, суд в першу чергу приймає інтереси дітей.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Здійснивши аналіз виконавчого провадження, суд вважає, що державний виконавець здійснював свої повноваження в рамках ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», Розділом ХVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Мінюсту України №512/5 від 02 квітня 2012року чітко врегульований порядок стягнення аліментів. В ході судового розгляду порушень з боку старшого державного виконавця Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. щодо виконання судового рішення та примусових дій не виявлено, а тому суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та направлена на не виконання судового рішення.

Заявник не надав суду жодного письмового доказу з приводу того, що старший державний виконавець Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В. діяв у порушення діючого законодавства України.

В силу статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.

Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Отже, батьки зобов`язані, постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Суд беззаперечно встановив, що матеріалами справи доведений факт обізнаності заявника про існування обов`язку виконання судового рішення та сплати стягнутих аліментів.

В цій ситуації суд переконаний, що застосований спосіб старшим державним виконавцем Костянтинівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Камуз В.В., а саме те, що ним запропоновано стягнення з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, проводити утримання аліментів у розмірі Ѕ частини до сплати боргу. Борг по аліментам станом на 01 січня 2020 року складає 9585,56 грн. після сплати боргу аліменти утримувати у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, переслідує лише законну мету щодо забезпечення погашення ним, тобто боржником, заборгованості, що надасть змогу покращити в першу чергу матеріальне становище дитини боржника, яка в даному випадку є позбавлена піклування з боку батька про її матеріальне становище, та не порушує прав боржника, оскільки діючим законодавством України передбачене те, що відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

На підставі вище викладеного суд вважає дії державного виконавця в частині винесення постанови від 23 грудня 2019 року про запропонування з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, проводити утримання аліментів у розмірі Ѕ частини до сплати боргу. Борг по аліментам станом на 01 січня 2020 року складає 9585,56 грн. після сплати боргу аліменти утримувати у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга задоволенню не підлягає.

Крім того необхідно звернути увагу, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07 лютого 2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, виходячи з правил Закону України «Про виконавче провадження», відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому суд не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Порядок стягнення аліментів передбачено вимогами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а відповідно до ч. 3 даної статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали скарги, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення відповідних дій; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає, що подана скарга є безпідставною, та такою, що не підлягає до задоволення за викладених вище обставин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 447-453, 259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Костянтинівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, на дії державного виконавця про визначення дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Медінцева