Справа № 127/6695/19
Провадження № 22-ц/801/552/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 рокуСправа № 127/6695/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінактив» про визнання припиненими зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінактив» на ухвалу та рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалені у цій справі 11 грудня 2019 року у м. Вінниці суддею цього суду Сичуком М. М., дата складання їх повних текстів не відома,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Фінансова Компанія «Фінактив» про визнання припиненими зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, мотивуючи його тим, що 28 вересня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 31/244/06-N, відповідно до умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» відкриває позичальнику невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України та в іноземній валюті в межах загальної суми 69690,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту, а позичальник зобов`язується повернути їх не пізніше 27 вересня 2021 року. Згідно з п. 2.1. вказаного договору кредитні кошти надавались на купівлю нерухомості, споживчі цілі.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 28 вересня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 31/249-І249/06-N, згідно з умовами якого вона передає в іпотеку банку майно, а саме: трикімнатну житлову квартиру під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5 кв. м., житловою площею 46,3 кв. м., яка належала їй на праві власності відповідно до договору купівлі продажу квартири, укладеного 28 вересня 2006 року з ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ценделіною О. В. за реєстром № 2652, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1603571.

23 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору та процентів. Таким чином, відповідач змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 27 вересня 2021 року на серпень 2014 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Таким правом відповідач скористався і його позовні вимоги були повністю задоволені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2015 року по цивільній справі № 127/19329/14-ц, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 31/244/06-N від 28 вересня 2006 року в сумі 482020,45 грн., з яких тіло кредиту 429377,92 грн., проценти 52642,952 грн. та 3654,00 судовий збір.

На виконання цього рішення суду та відповідно до вимог постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 50952069 від 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 28 квітня 2016 року сплатила 485674,45 грн, з яких 429377,92 грн тіло кредиту, 52642,95 грн проценти, 3654,00 грн судовий збір, тобто вона повністю виконала рішення суду та сплатила заборгованість за кредитним договором.

11 травня 2016 року головним державним виконавцем Староміського відділу ДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 50952069.

04 жовтня 2018 року у відповідь на запит ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» повідомило, що у неї наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 40525,93 доларів США, яка становить: 26603,81 доларів США сума заборгованості по кредиту, 9841,51 доларів США проценти за користування кредитом, 125583,37 грн. пеня, 118326,35 грн. штраф.

Пославшись на вказані обставини та на те, що грошове зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі, відповідно до положень ст. ст. 1050, 391, 549 ЦК України та ст. ст. 3, 17 ЗУ «Про іпотеку», ОСОБА_1 , просила суд визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 31/244/06-N від 28 вересня 2006 року та Іпотечним договором № 31/249-І249/06-N, посвідченим 28 вересня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ценделіною О.В. за реєстровим № 2658.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотань Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про витребування доказів, забезпечення доказів шляхом призначення економічної експертизи, закриття провадження.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року позов задоволено, визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором № 31/244/06-N та іпотечним договором № 31/249-І249/06-N від 28 вересня 2006 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із цим рішенням та ухвалою від 11 грудня 2019, ТОВ «Фінансова Компанія «Фінактив», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданих на апеляційну скаргу відзивах позивач та її представник зазначили, що оскаржуване відповідачем рішення вважають законним, а тому просять апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Фінансова Компанія «Фінактив» заявив клопотання про призначення економічної експертизи, яке залишено судом без розгляду у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для подання доказів.

Під час з`ясування обставин представник скаржника не зміг надати апеляційному суду інформацію щодо розміру невиконаних ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та розміру відступлених ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Фінансова Компанія «Фінактив» майнових прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 28 вересня 2006 року, укладеними з позивачем, а також послатись на докази, які це підтверджують та пояснити, чому такі докази не були надані суду.

Представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором № 31/244/06-N виконала в повному обсязі, тому, на виконання вимог п. 2.6 іпотечного договору 31/249-І249/06-N, банк повернув їй документи, що підтверджують її право власності на майно, яке є предметом цього іпотечного договору. Ця обставина не заперечувалась представником апелянта, а наявність таких документів у позивача була продемонстрована її представником у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 31/244/06-N (т. 1, а. с. 17-20), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України та в іноземній валюті в межах загальної суми 69690,00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на дату надання кожного кредиту, а позичальник зобов`язується повернути не пізніше 27 вересня 2021 надані кредити на умовах та у порядку, що передбачені договором.

Згідно з п. 2.1 вказаного кредитного договору кредитні кошти надаються на такі цілі: купівлю нерухомості, споживчі цілі, у тому числі: на купівлю квартири загальною площею 62,5 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу від 28 вересня 2006 року в сумі 66690,00 дол. США; на споживчі цілі у національній валюті України в сумі 0,00 грн.

У п. 2.4 кредитного договору встановлено, що процентна ставка за кредитом на купівлю нерухомості відповідно до п. 2.1.1 цього договору дорівнює 12,5 % річних в іноземній валюті.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов`язується забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом внесення готівкою або шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту, у період з 01 по 10 число (включно) кожного календарного місяця.

Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів в рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором та договорами застави/іпотеки, що можуть бути укладені в майбутньому в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 8.4 кредитного договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту надання позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього договору і діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ними, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів, а також штрафи, передбачені цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 28 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 31/249-1249/06-N, посвідчений 28 вересня 2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ценделіною О. В., зареєстрований в реєстрі за № 2658 (т. 1, а. с. 21-23).

Згідно із умовами іпотечного договору ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, надано Відкритому акціонерному товариству «Кредитпромбанк», як іпотекодержателю, в іпотеку майно, а саме: трикімнатну житлову квартиру під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5 кв. м., житловою площею 46,3 кв. м., яка належала ОСОБА_2 на праві власності відповідно до договору купівлі продажу квартири, укладеного 28 вересня 2006 року з ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом за реєстром № 2652, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1603571 (т. 1, а. с. 8-11).

На період дії цього договору іпотекодавець передає іпотекодержателю оригінали наступних документів, що підтверджують його право власності на майно: договір купівлі-продажу майна, посвідчений нотаріально; витяг з державного реєстру правочинів, документи, які підтверджують реєстрацію права власності на майно органами БТІ. Після повного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору, іпотекодержатель зобов`язаний протягом двох робочих днів повернути іпотекодавцю документи, вказані в цьому пункті (п. 2.6 Іпотечного договору).

У п. 4.1 іпотечного договору визначено, що за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із прострочкою виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, витратами, пов`язаними із зверненням стягнення на майно, витратами, пов`язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна, та інші витрати, обумовлені виконанням умов цього договору.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 січня 2019 року ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу 04 жовтня 2008 року змінила прізвище на ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 37).

26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Кредитпромбанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами (т. 1, а. с. 26).

23 липня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» направлено ОСОБА_1 досудову вимогу № 31.4-08/6940/14 про наявність станом на 20 травня 2014 року заборгованості за кредитним договором № 31/244/06-N від 28 вересня 2006 року в сумі 7953,28 дол. США та попереджено, що у випадку незадоволення цієї претензії банк буде вимушений захищати свої немайнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 20 травня 2014 року становить 41141,55 дол. США (т. 1, а. с. 25).

У довідці ПАТ «Дельта Банк» від 20 травня 2014 року зазначено, що заборгованість по кредитному договору № 31/244/06-N станом на 20 травня 2014 року складає 41141,55 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 482020,45 грн., з яких: тіло кредиту 36648,39 дол. США, що в еквіваленті становить 429377,92 грн.; відсотки 4493,16 дол. США, що в еквіваленті становить 52642,52 грн. З них прострочена заборгованість складає: тіло кредиту 3701,9 дол. США, що в еквіваленті становить 43372 грн.; відсотки 4251,38 дол. США, що в еквіваленті становить 49809,79 грн. (т. 1, а. с. 25).

В вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, про стягнення на його користь із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 20 травня 2014 року у розмірі 482020,45 грн., з яких: тіло кредиту 429377,92 грн.; відсотки 52642,52 грн. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», послався на положення ч.2 ст. 1050 ЦК України, згідно із якими, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (т. 1, а. с. 24).

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2015 року у справі № 127/19329/14-ц, яке набрало законної сили 27 травня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» не поточну заборгованість станом на 20 травня 2014 року, а всю заборгованість за кредитним договором № 31/244/06-N від 28 вересня 2006 року, що становила 482020,45 грн., з яких: 429377,92 грн. тіло кредиту, 52642,52 грн. проценти. Вирішено питання розподілу судових витрат (т. 1, а. с. 27).

25 квітня 2016 року до державної виконавчої служби подано заяву про примусове виконання цього рішення (т. 1, а. с. 29).

28 квітня 2016 року постановою державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ Дзюбенка С. М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/19329/14, виданого 07 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 485674,45 грн (т. 1, а. с. 29). Цього ж дня ОСОБА_1 сплатила заборгованість за виконавчим листом № 127/19329/14 від 07 жовтня 2015 року, в/п № 50952069 в розмірі 485674,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 28 квітня 2016 року (т. 1, а. с. 31).

11 травня 2016 року постановою головного державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ Дзюбенка С.М. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/19329/14, виданого 07 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 485674,45 грн. на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1, а. с. 33).

У довідці ПАТ «Дельта Банк» від 04 жовтня 2018 року зазначено, що загальна сума заборгованості по кредитному договору № 31/244/06-N станом на 28 вересня 2018 року становить 40525,93 дол. США і 269250,93 грн та складається з: 31024,65 дол. США сума простроченої заборгованості по кредиту; 9501,28 дол. США сума прострочених процентів за користування кредитом; 150924,58 грн пеня; 118326,35 грн штраф (т. 1, а. с. 34).

Листом № 7635/5 ОСОБА_1 повідомлено про те, що 16 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та ТОВ «ФК «Фінактив» укладено договір № 983/К купівлі продажу майнових прав від 16 листопада 2018 року, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Фінактив» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором№ 31/244/06-N та іпотечним договором № 31/249-1249/06-N від 28 вересня 2006 року (т. 1, а. с. 36).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту № 31/244/06-N від 28 вересня 2006 року загальна заборгованість станом на 16 листопада 2018 року становить 1 416094,63 грн (т. 1, а. с. 153-154).

01 березня 2019 року ТОВ «ФК «Фінактив» надіслало ОСОБА_4 Любові ОСОБА_5 за вих. № 244 вимогу про усунення порушення та дострокове повернення кредиту (в порядку ст. 35-38 Закону України «Про іпотеку») про те, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором № 31/244/06-Nвід 28 вересня 2006 року станом на 01 березня 2019 року заборгованість перед новим кредитором складає 1 416 094 грн 63 коп, з яких: заборгованість за кредитом (в гривні) 861686,57 грн; заборгованість за відсотками (в гривні) 278551,62 грн; пені 275856,44 грн. Попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги, новий кредитор зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки (т. 1, а. с. 78-79).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною п`ятою вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст. 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

У п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України обумовлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначений вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, який має імперативний характер. Зокрема підставою припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання.

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виконання заочного рішення від 20 січня 2015 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

З урахуванням наведеного, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов`язання за кредитним договором № 31/244/06-N від 28 вересня 2006 року припинилось у зв`язку із його виконанням, тому, як наслідок, наявні підстави і для припинення іпотечного договору № 31/249-1249/06-N від 28 вересня 2006 року, оскільки банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення до суду з позовом, а ОСОБА_1 фактично виконала рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2015 року у день відкриття виконавчого провадження з виконання цього рішення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що виконання ОСОБА_1 ухваленого судом 20 січня 2015 року рішення ще не свідчить про належне виконання нею кредитного договору, яким встановлені сторонами відповідні умови щодо його виконання та припинення, оскільки кредитодавцем (іпотекодержателем), на виконання вимог іпотечного договору щодо повного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору, повернуто позивачу оригінали документів, що підтверджують її право власності на передане в іпотеку майно, а саме: трикімнатну житлову квартиру під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5 кв. м., житловою площею 46,3 кв. м.

Доводи апеляційної скарги про те, що передбачена умовами договору сума отриманого розміру кредиту ОСОБА_1 не повернута кредитодавцю, апеляційним судом не приймаються, оскільки вказані доводи спростовуються наведеним вище та не доведені скаржником належними і допустимими доказами, зокрема не доведено розміру невиконаного за кредитним договором зобов`язання та розміру зобов`язання, право вимоги на яке виникло у ТОВ «ФК «Фінактив» у зв`язку з відступленням йому такого права ПАТ «Дельта Банк», а також сам факт відступлення такого права.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що сплачена позивачем 28 квітня 2016 року сума коштів на рахунок державної виконавчої служби сплачена не кредитору, а в інший спосіб ніж передбачено умовами договору, оскільки виконання зобов`язання за кредитним договором було здійснено в порядку, передбаченому для примусового виконання рішення суду, ухваленого за позовом самого кредитора. Крім того, апелянтом не надано доказів оскарження кредитором дій державного виконавця щодо неналежного виконання останнім рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Доводи скаржника про те, що у зв`язку з погашенням позивачем 28 квітня 2016 року кредитної заборгованості у національній валюті, а не у іноземній валюті, як передбачено умовами кредитного договору, умови такого договору позичальником не виконані, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки кредитодавець, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, скористався своїм правом дострокового стягнення кредиту, визначивши розмір всієї заборгованості саме у національній валюті.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про відмову у забезпечені доказів не містить обґрунтування такого судового рішення, спростовується її текстом, з якого вбачається зворотне, а саме, що суд обґрунтував її з посиланням на норми процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не приймає долучені до апеляційної скарги докази, оскільки вказані докази скаржник до місцевого суду не подавав, письмово не повідомляв про об`єктивні причини неможливості їх надати, клопотання про встановлення додаткового строку для їх подання не заявляв, та, долучивши такі докази до апеляційної скарги, не заявив клопотання про їх приєднання до матеріалів цивільної справи та не надав доказів неможливості їх подання до місцевого суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінактив» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

Т. М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 16 березня 2020 року