Справа №265/6501/19
Провадження №2/265/305/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря Лапоног Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що з 27 грудня 2013 року вона перебувала в укладеному шлюбі з ОСОБА_2 , відповідачем по справі, зареєстрованому в Іллічівському відділі державної РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області за номером актового запису 401.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11.07.2019 року по цивільній справі № 265/3550/19 за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поданого у зв`язку з припиненням шлюбних відносин і неможливістю збереження сім`ї, шлюб був розірваний. Від шлюбу з відповідачем дітей немає. Після розірвання шлюбу їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

В період шлюбу згідно договору купівлі-продажу за р-р № 3192 від 02.10.2015 року, укладеного між колишнім власником ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотарісом Маріупольського міського нотаріального округу І.І. Бодягіною, ними за рахунок спільних коштів, отриманих після продажу особистого майна, набутого до шлюбу, була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Крім того, в період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу за р-р. № 2066 від 17.10.2015 року, посвідченного приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу М.Л. Демко ними з відповідачем також за рахунок спільних коштів, які також були отримані після продажу особистого майна, набутого до шлюбу кожним з подружжя, була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 .

Документальним власником цього майна відповідно до договорів купівлі-продажу в першому та другому випадку є та був відповідно відповідач ОСОБА_2 . За змістом цих договорів купівля спірних квартир проводилась за її письмовою заявою про згоду, що вказує на наявність виникнення відповідно до ст.ст. 60, 74, 97 СК України права на частку в спільному майні подружжя, щодо згаданого нерухомого майна.

Нерухоме майно було придбано у продавців, всі умови за договорами сторонами виконані в повному обсязі і претензії один до одного відсутні. Всі ці обставини, а саме те, що спірні об`єкти нерухомості є спільною власністю подружжя, підтверджуються вимогами матеріального закону та змістом договорів купівлі-продажу квартир.

Зокрема, в період шлюбу після придбання ними двох квартир за договором міни квартир за р-р № 233 від 19.04.2019 року, її колишній чоловік ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 в обмін на квартиру АДРЕСА_4 . Цей договір також укладався за її письмовою згодою та обмін зазначених квартир здійснювався без доплати.

Крім нерухомого майна ними в період шлюбу за спільні грошові кошти був придбаний у 2016 році за договором купівлі-продажу транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .

Проте, в користуванні та експлуатації за одностороннім рішенням колишнього чоловіка на період та припинення шлюбних відносин, транспортний засіб як і дві спірні квартири знаходяться у користуванні останнього та його матері, у зв`язку з чим, доступ до них у неї відсутній. Спірним автомобілем ОСОБА_2 користується на власний розсуд без її згоди та не в інтересах сім`ї, що вказує на необхідність враховувати їх вартість при розподілі спірного нерухомого майна та виділення йому його в особисту власність.

На сьогоднішній день вона не заперечує проти виділення їй в особисту власність квартири, яка знаходиться у Левобережному районі м. Маріуполя з присудженням їй грошової компенсації різниці вартості часток, якщо частка її колишнього чоловіка в спірному рухомому та нерухомому майні буде більшою ніж її або стягнення з нього вартості цієї різниці.

Вважає, що розмір компенсації повинен становити після визначення ринкової вартості квартир та автомобіля судовими експертами в ході проведення дослідження на момент розгляду справи у суді та встановлення їх дійсною вартості для проведення розподілу.

Квартири, виходячи з розміру часток і технічного розміщення, оформлення є речами неподільними в натурі, в результаті чого виникають питання, стосовно володіння та порядку користування, утримання та сплати обов`язкових платежів за їх обслуговування, які можна буде вирішити тільки в судовому порядку. Що стосується спірного транспортного засобу та користування і розпорядження ним відповідачем самостійно, то необхідно при розділі майна враховувати також його вартість.

Просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , 1974 року народження, і ОСОБА_2 , 1968 року народження, де частки кожного із співвласників є рівними та поділити це майно. Виділити їй, ОСОБА_1 , в особисту власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 . Виділити ОСОБА_2 в особисту власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 та транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ). Стягнути з ОСОБА_2 (п.н. НОМЕР_5 ) на її, ОСОБА_1 користь грошову компенсацію різниці вартості часток в спірних квартирах та транспортному засобі KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ). Право спільної сумісної власності подружжя на спірне нерухоме та рухоме майно припинити. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи. Відстрочити оплату ставки судового збору до визначення дійсної вартості спірного майна та ухвалення судом рішення по справі.

Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року провадження у справі було відкрито у загальному провадженні, призначено підготовче судове засідання, та відстрочено позивачу ОСОБА_1 сплату повної ставки судового збору за подання даного позову до визначення дійсної вартості спірного майна та ухвалення рішення у справі.

Також ухвалою суду від 12 листопада 2019 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

04 лютого 2020 року у справі було призначено судові будівельно-технічну та автотоварознавчу експертизи, та провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 12 червня 2020 року провадження у справі було поновлено у зв`язку з надходженням до суду висновків експерта.

16 червня 2020 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову та уточнена позовна заява, в якій, крім первісно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просила усунути їй перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.п.н. НОМЕР_5 ) з квартири АДРЕСА_4 . Крім того, після проведення експертиз на визначення вартості спірного майна, просила стягнути з ОСОБА_2 (п.н. НОМЕР_5 ) на її користь грошову компенсацію різниці вартості часток в спірних квартирах та транспортному засобі KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ) у розмірі 155000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) гривень. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи, а саме суму судового збору, сплаченого при подачі позову та заяви про забезпечення позову та витрати на проведення судових експертиз.

В обґрунтування уточнених позовних вимог посилалася на те, що відповідач в протиріччя вимог цивільного та житлового законодавства, прямо порушуючи її права, і не беручи до уваги її право на частку в квартирі АДРЕСА_4 , після розірвання шлюбу мешкає в квартирі та позбавив її доступу в це житлове приміщення. З цих причин, після розірвання шлюбу та фактично маючи речове право на 1/2 частку у двох квартирах, вона вимушена жити в іншому житловому приміщенні.

Ухвалами суду від 28 липня 2020 року було задоволено заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ), та закрито підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Темір І.В. у судове засідання не з`явилися, від яких на адресу суду надійшли заяви з проханням справу розглянути без їхньої участі, заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали у повному обсязі та просили задовольнити на підставі доводів, викладених у позові та письмових доказів. Проти ухвалення заочного рішення у справі за відсутності відповідача заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 до суду жодного разу не з`явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належними чином шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації та публікації повідомлень про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада».

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2013 року, зареєстрованому Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 липня 2019 року, яке набрало законної сили 12 серпня 2019 року.

Від даного шлюбу сторони дітей не мають.

Як вбачається з матеріалів справи, за період шлюбу подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (після розірвання шлюбу ОСОБА_3 ) було придбано певне нерухоме та рухоме майно.

Так, згідно договору купівлі-продажу за р-р № 3192 від 02 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу І.І. Бодягіною, останнім в період шлюбу була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Крім того, в період шлюбу, за договором купівлі-продажу за р-р. № 2066 від 17 жовтня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу М.Л. Демко, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останнім була придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_2 .

Зокрема, згідно договору міни квартир за р-р. № 233 від 19 квітня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Царьовою І.В., ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 в обмін на квартиру АДРЕСА_4 .

Як вбачається з наданих приватними нотаріусами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за ухвалою суду, документів, на підставі яких було укладено вищевказані договори, всі зазначені договори купівлі-продажу та міни ОСОБА_2 укладались в період шлюбу з письмової згоди дружини ОСОБА_6 (нині ОСОБА_3 ).

Зокрема, як вбачається з реєстраційної картки транспортного засобу, надано Територіальним сервісним центром № 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області , на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2016 року, укладеного в ТСЦ № 6343/2016/097001, транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, був зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_2 та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 163 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В сенсі частини 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що квартира АДРЕСА_7 , транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , 1974 року народження і ОСОБА_2 , 1968 року народження, де частки кожного із співвласників є рівними.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, або за згодою позивача отримання цієї частки шляхом стягнення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї.

Оскільки по справі не встановлено обставин, що мають істотне значення, які б давали підстави для відступлення від принципу рівності часток сторін при поділі спільної сумісної власності, суд дійшов висновку, що спірне майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності сторін, підлягає поділу між сторонами по 1/2 частині кожному з подружжя.

Проте, аналізуючи наведені норми закону, та враховуючи, що дане майно не може бути розділено в натурі по 1/2 ідеальних часток кожному, а в свою чергу кожному з подружжя мають присуджуватися в особисту власність конкретні речі, суд приходить до висновку, що воно підлягає поділу у вигляді запропонованого позивачем варіанту, оскільки відповідач до суду жодного разу не з`явився, будь яких заяв з приводу заявленого позову не надав, тобто не побажав скористатися своїм процесуальним правом надання будь-яких доказів або заперечень щодо заявлених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає за можливе виділити ОСОБА_1 , в особисту власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 ; а ОСОБА_2 виділити в особисту власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 та транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ). При цьому припинити право спільної сумісної власності подружжя на зазначене спірне нерухоме та рухоме майно.

Зокрема, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 (п.н. НОМЕР_5 ) на її користь грошову компенсацію різниці вартості часток в спірних квартирах та транспортному засобі KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 у розмірі 155000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) гривень.

Як вбачається з висновку експерта ОСОБА_11 № 5-з від 09 червня 2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 на момент проведення оцінки, на думку експерта, складає 652 152 (шістсот п`ятдесят дві тисячі сто п`ятдесят дві) гривні.

Відповідно до висновку експерта Новікова В.С. № 5-с від 11 червня 2020 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, ринкова реальна вартість квартири АДРЕСА_8 на момент проведення оцінки, на думку експерта, складає 549 902 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дві) гривні.

Згідно висновку експерта ОСОБА_12 № 9/05 від 27 травня 2020 року за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи, середня ринкова вартість транспортного засобу KIA SPORTAGE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату огляду транспортного засобу, тобто на 26 травня 2020 року, складає 412 250 (чотириста дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Зокрема, з вищевказаних висновків експертиз вбачається, що за результатами їх проведення була визначена саме ринкова вартість нерухомого та рухомого майна, оскільки все спірне майно знаходяться у розпорядженні відповідача ОСОБА_2 , яке не було надано останнім для огляду експертами з метою визначення реальної його вартості.

Таким чином, загальна вартість спірного майна, яке складає обсяг спільно нажитого майна подружжя, становить 1 614 304 (один мільйон шістсот чотирнадцять тисяч триста чотири) гривні: 652 152 гривень +549 902 гривні + 412 250 гривень. Відповідно, за презумпцією рівності часток подружжя, 1/2 ідеальна частка майна, яка підлягає виділу кожному з подружжя в результаті його розподілу, у вартісному виразі складає 807 152 (вісімсот сім тисяч сто п`ятдесят дві) гривні.

Так, погодившись з позовними вимогами ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку щодо виділення ОСОБА_1 в особисту власність квартири АДРЕСА_4 ; вартість якої за висновком експерта становить 652 152 гривні. Відповідно ОСОБА_2 за згодою позивача та відповідно до порядку користування, який склався, - виділити в особисту власність квартиру АДРЕСА_8 , вартість якої за висновком експерта становить 549 902 гривень та транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за р.н. НОМЕР_1 , вартість якого за висновком експерта становить 412 250 гривень, тобто на загальну суму 962 152 гривні.

Таким чином різниця вартості часток в спірному майні, що підлягає виділу в особисту власність позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 , за ринковою вартістю у грошовому еквіваленті складає 155 000 гривень: (962 152 652 152) : 2.

Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірних квартир та автомобіля за свої особисті кошти суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості ані квартир, ані автомобіля, надану позивачем, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості спірного майна суду з боку відповідача надано не було.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації різниці вартості часток в спірних квартирах та транспортному засобі у розмірі 155 000 гривень, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом виселення відповідача ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 , суд виходить з наступного.

Так, в процесі розгляду справи, судом встановлено, що після розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_2 , порушуючи права позивача ОСОБА_13 , як співвласника спільного сумісного майна, позбавив її доступу до нього, та фактично у повному обсязі користується ним самостійно, у зв`язку з чим позивач вимушена жити в іншому житловому приміщенні.

Водночас, даним рішенням суд прийшов до висновку про виділення ОСОБА_1 в особисту власність трикімнатної квартири АДРЕСА_5 в порядку розподілу спільного майна подружжя.

Таким чином, обмежуючи доступ позивачу ОСОБА_1 до належного їй майна, відповідач ОСОБА_2 тим самим чинить їй перешкоди у здійсненні права користування своєю власністю.

Згідно ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь- яких порушень його права.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити, що при відкритті провадження у справі позивачу ОСОБА_1 було відстрочено сплату повної ставки судового збору за подання даного позову до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, суд вважає за доцільне недоплачену нею ставку судового збору при ухваленні рішення стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, а у подальшому ще 420, 40 гривень за подачу заяви про забезпечення позову, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 її на користь.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір встановлюється: у відсотковому співвідношенні до ціни позову; та у фіксованому розмірі (здебільшого, визначаються мінімальний та максимальний можливі розміри).

Враховуючи ціну позову, ставка судового збору за даним позовом складає 10 510, 00 гривень, що є максимально можливим до сплати розміром.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає також стягненню недоплачений судовий збір в сумі 9 321 гривня 20 копійок (10 510, 00 - 768,40 420, 40).

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В процесі розгляду справи позивачем ОСОБА_1 було також понесено витрати на проведення судових експертиз. Так, за проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачем було сплачено 5 000, 00 гривень, що підтверджується товарним чеком б/н від 08 травня 2020 року, виданим судовим експертом Новіковим В.С. Водночас, за проведення судової авто товарознавчої експертизи позивачем було сплачено 1 514, 86 гривень, що підтверджується квитанцією № 66456319 від 26 травня 2020 року . Отже, дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстровим номером АН 8912 КА спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , 1974 року народження та ОСОБА_2 , 1968 року народження, де частки кожного із співвласників є рівними.

Виділити ОСОБА_1 в особисту власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 .

Виділити ОСОБА_2 в особисту власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 та транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості часток в спірних квартирах та транспортному засобі KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстраційним номером НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_3 , номер двигуна НОМЕР_4 ) у розмірі 155 000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) гривень.

Право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спірне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , транспортний засіб KIA SPORTAGE, колір сірий, 2013 року випуску, зареєстрований за реєстровим номером АН 8912 КА - припинити.

Усунити ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом цивільної справи, а саме суму судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, заяви про забезпечення позову у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 9 321 (дев`ять тисяч триста двадцять одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_9 .

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2020 року.

Суддя С.С. Гноєвой