Єдиний унікальний номер: 378/1116/20
Провадження № 2/378/344/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2020 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Антонівської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 - 1995 роки та довідки Антонівської сільськоїради житловий будинок АДРЕСА_1 , 1960 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула право власності на майно колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадщину після смерті останньої прийняла вона (позивачка), її дочка.

Державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі їй (позивачу) свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього.

На земельній ділянці АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинок «А-1» загальною площею 55,70 кв. метри, житловою площею 31,30 кв. метри; погріб з шийкою літер «Б/пг»; сарай літер «В-1» (1960 року побудови); ворота з хвірткою №1, огорожа №2 (1965 року побудови), інвентаризаційною вартістю 106553 гривень.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована.

Відповідно до довідки КП КОР «Південне БТІ» та інформації реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не проводилась та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні.

Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не прибула, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність

Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області в підготовче судове засідання не прибув, до суду селищна рада подав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати без участі представника. (а.с. 43).

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Ставищенської селищної ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до виписок з погосподарських книг Антонівської сільської ради за 1986-1990, 1991- 1995 роки (а. с. 7-8), довідки Антонівської сільської ради від 12.11.2020 р. № 256 (а. с. 11) житловий будинок АДРЕСА_1 , 1960 року побудови, відносився до майна колгоспного двору головою якого була ОСОБА_2 , яка згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набула право власності на майно колгоспного двору.

Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.16-18) вказаний житловий будинок «А-1» загальною площею 55,70 кв. метри, житловою площею 31,30 кв. метри; погріб з шийкою літер «Б/пг»; сарай літер «В-1» (1960 року побудови); ворота з хвірткою №1, огорожа №2 (1965 року побудови), інвентаризаційною вартістю 106553 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а. с. 12).

Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с. 27-35) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Антонівка Ставищенського району Київської області (а. с. 27 зв.). Спадщину після смерті останньої за заповітом (а.с. 28) прийняла її дочка (позивачка) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, ст. 1270 ЦК України, подавши в установлений строк заяву про прийняття спадщини подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Проте, Антонівська сільська рада свідоцтва на право власності на ім`я спадкодавиці за її життя не видавала (а. с. 14), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 22.10.2020 р. не проводилась (а. с. 15) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 20).

Державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори 12.11.2020 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а. с. 35 зв.).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) як член колгоспного двору, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набула позивачка ОСОБА_1 , і оскільки відповідачем Ставищенською селищною радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки позивач відповідно до позовної заяви судові витрати просить залишити за нею, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.). ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 55,70 м2 житловою площею 31,30 м2 вартістю 106553 (сто шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 10.12.2020.

Суддя Н. М. Марущак