Номер провадження 22-ц/804/1017/20
Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року

м. Бахмут

Справа № 243/14925/19

Провадження № 22-ц/804/1017/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Біляєвої О. М. (суддя-доповідач), Папоян В. В., Хейло Я. В.,

секретар судового засідання - Сергєєва К. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Мірошниченко Л. Є. від 10 січня 2020 року, постановлену у м. Слов`янську Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису № 4967, вчиненого 05 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В., щодо стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 11 834 грн 17 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення цього позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заява мотивована тим, що 09 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А. відкрито виконавче провадження ВП № 60721347 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

ОСОБА_1 зазначає, що він жодних кредитних договорів з відповідачем не підписував, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача грошових коштів. Вказане свідчить, що на час вчинення виконавчого напису заборгованість боржника перед стягувачем не була безспірною.

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області ухвалою від 10 січня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив.

Ухвала мотивована тим, що позивачем не наведено підстав, що не вжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення. Крім цього, зупинення вчинення виконавчих дій є виключною компетенцією виконавця.

У січні 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу з підстав порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд попередньої інстанції не надав належної правової оцінки поданій заявником заяві про забезпечення позову.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

У судове засідання Донецького апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. ОСОБА_2 , який є представником ОСОБА_1 , та приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В. В. подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ас. 58-59, 60-64, 65-66). Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що предметом та підставою позову є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 4967, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11 834 грн 17 коп.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до частин першої і другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що 09 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А. відкрито виконавче провадження ВП № 60721347 з примусового виконання виконавчого напису № 4967, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11 834 грн 17 коп.

При цьому предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявник вважав, що такий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог стягувача в частині заборгованості.

Тобто у даному випадку ОСОБА_1 на підставі пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України просив зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 обґрунтував її можливістю передчасного стягнення грошових коштів на підставі вказаного виконавчого напису.

Отже, невжиття заходів для забезпечення позову у даній справі, а саме: не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може призвести до незаконного стягнення при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису грошових коштів у ОСОБА_1 .

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, є видом забезпечення позову, який є співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; має тимчасовий характер і діє до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Проте суд першої інстанції не врахував наведені норми процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд, крім іншого, зазначив, що зупинення вчинення виконавчих дій є виключною компетенцією виконавця, а суд не наділений такими повноваженнями.

Разом з тим, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач не порушував питання про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». ОСОБА_1 просив зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, на підставі пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції визнає доводи апеляційної скарги обгрунтованими.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу та ухвалю нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого напису № 4967, вчиненого 05 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 4967, вчиненого 05 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 11 834 грн 17 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: О. М. Біляєва

В. В. Папоян

Я. В. Хейло

Дата складення повного судового рішення 16 березня 2020 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва