Справа № 464/1059/19 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/39/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Курій С.М.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7500,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття; вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилось троє дітей, які проживають із матір`ю. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Відповідач на утриманні інших осіб та неповнолітніх дітей немає, працює та отримує дохід, а відтак має можливість утримувати спільних дітей. Діти повністю перебувають на утриманні матері, яка працює та отримує невелику заробітну плату, якої недостатньо для забезпечення життя позивача та дітей. Просить врахувати законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. ст. 180, 181, 184 СК України просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 /дві тисячі/ гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

В решті позову відмовлено

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 768,40 грн. в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог незаконним та необгрунтованим. Вважає розмір аліментів по 2000 грн. на дитину недостатнім. Звертає увагу на фактично понесені нею витрати на дітей. Вважає достатнім розміром аліментів - 2500 грн. на дитину, тобто на 3х дітей загальні витрати мали б складати 15000 грн.

В апеляційній скарзі просить рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Також просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити повністю.

14 та 17 лютого 2020 року від Матвіїв Є.І. , представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу безпідставною і необгрунтованою. Він завжди забезпечував своїх дітей так і зараз продовжує забезпечувати. Зазначає, що сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж тому, що визначений судом є неможливим з його сторони, оскільки його загальний дохід становить 8000 гривень. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 березня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 13 березня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає частково.

Постановляючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року до досягнення ними повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону є достатнім та необхідним.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

При постановленні оскаржуваного рішення судом вирішено питання судових витрат, щодо стягнення судового збору та витрат понесених на професійну правничу допомогу, колегія суддів не погоджується.

Суд установив, сторони є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження /а.с. 10-12/.

Діти проживають разом із матір`ю за адресою - АДРЕСА_1 . Обставину проживання дітей за цією адресою сторони в судах не заперечували.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2019 році складав 1626 грн. Судом враховано, що регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.

Згідно зі ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

З 31 травня 2019 року відповідач звільнений з роботи за угодою сторін, що підтверджено копією трудової книжки відповідача / а.с. 78/.

З 04 червня 2019 року відповідач перебуває на обліку як безробітний у Львівському міському центрі зайнятості, що підтверджено довідкою / а.с. 77/, отримав дохід в період з 04 червня по 31 липня 2019 року в розмірі 13150,66 грн. / а.с. 86/.

Виходячи з презумпції рівномірності розподілу обов`язку по утриманню дітей між батьками, з урахуванням законодавчого визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання дітей необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року, тобто з моменту подання позову до суду, до досягнення ними повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав вважати рішення суду в частині визначення розміру аліментів незаконним, несправедливим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину по 2500 грн.

Позивачка у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання такої заяви, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 614,72 грн в доход держави.

Щодо вирішення питання про витрати понесені на професійну правничу допомогу, суду прийшов наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів справи убачається, що між адвокатом Матвіїв Єлизаветою Ігорівною та ОСОБА_2 18 квітня 2019 року укладено договір про надання правової допомоги у межах справи № 464/1059/19. Згідно з п. 7 договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар із розрахунку що визначається додатком до даного договору. Згідно з додатку до договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 2550,00 грн.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач у відзиві на позов просить здійснити розподіл судових витрат та надає попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 2550,00 грн. Понесення відповідних витрат підтверджено меморіальним ордером від 18.04.2019 року № @2PL025396 /а.с. 35/.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 500 грн. без урахування витрат на поштове відправлення відзиву позивачу у розмірі 50,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року в частині розміру судового збору з 768,40 грн. на 614,72 грн., а також змінити в частині розміру витрат понесених на професійну правничу допомогу з 2500 грн. на 500 грн.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року в частині розмір судового збору з 768,40 грн. на 614,72 грн., а також змінити в частині розміру витрат понесених на професійну правничу допомогу з 2500 грн. на 500 грн.

Викласти четвертий і п`ятий абзац резолютивної частини рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 614,72 грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн.

В решті рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.М. Курій