Справа № 186/1336/19
Провадження номер № 2/0186/29/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі

головуючої судді: Кривошеї С.С.

при секретарі: Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у службі у справах дітей на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, перебуває малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області від 19 серпня 2017 року №138, малолітнього ОСОБА_1 тимчасово влаштовано до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР на повне державне забезпечення за заявою матері у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. У липні 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Першотравенської міської ради Дніпропетровської області було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , 1995 року народження, щодо малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не працює, має на вихованні ще двох малолітніх дітей, які проживають разом із нею.

За інформацією КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР», ОСОБА_2 з 12 липня 2018 року, до цього часу жодного разу не відвідувала малолітнього ОСОБА_1 , не цікавилась його станом здоров`я, не надавала ніякої допомоги, не виявляла до хлопчика материнської турботи та піклування. Службою у справах дітей з громадянкою ОСОБА_2 неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання нею своїх батьківських обов`язків та про передбачену адміністративну відповідальність за їх невиконання.

Відповідно до інформації Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП у Дніпропетровській області від 15 липня 2019 року, громадянку ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Сім`я ОСОБА_2 отримувала соціальні послуги та перебувала на соціальному супроводі у період з 23 жовтня 2017 року до 22 жовтня 2018 року. За період здійснення соціального супроводу ОСОБА_2 жодних рекомендацій не виконала, під час проведених із нею індивідуальних та групових занять зацікавленості не проявляла.

ОСОБА_2 до служби у справах дітей щодо повернення їй малолітнього ОСОБА_1 не зверталася.

ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки щодо малолітньої дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дитину повноцінним харчуванням і всіма необхідними речами для її повноцінного розвитку.

ОСОБА_2 згідно зі статтею 150 Сімейного кодексу України зобов`язана виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, зобов`язана піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину та відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати її гідність, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Зазначені обставини у відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просять суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході судового розгляду справи представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити.

У судове засідання 11 березня 2020 року представник позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд прийняти рішення відповідно до чинного законодавства враховуючи інтереси малолітньої дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 в ході розгляду справи, позовні вимоги не визнала та прохала суд не позбавляти її батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 , оскільки вона на даний офіційно працевлаштована, неодноразово відвідувала сина у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР, та хоче його повернути.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що дійсно її донька ОСОБА_2 у 2017 році неодноразово знаходилась на лікуванні з сином ОСОБА_1 у педіатричному відділенні Першотравенської ЦМЛ, у зв`язку з дефіцитом ваги у дитини, так як ОСОБА_2 сина не годувала. Вона намагалась контролювати доньку, але так як вона працює з 10.00 год. до 22.00 год., то це не завжди виходило. Раніше донька могла залишити дітей самих на декілька днів, але не зараз. На даний час донька працює, отримує заробітну платню, займається вихованням дітей та хоче повернути сина у родину.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона працює лікарем педіатром у педіатричному відділенні КНП «Першотравенська МЛ» ПМР. За час її роботи у дитячому відділенні, у 2017 році малолітній ОСОБА_1 двічі за місяць поступав до відділення у занедбаному стані. Дитина стогнала та ледве плакала. На тілі дитини були потертості та попрілості. Крім того у дитини був дефіцит ваги та догляду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює директором Першотравенського міського центру соціальних служби для сім`ї, дітей та молоді. ОСОБА_2 знаходилась під соціальним супроводом. Батьківські обов`язки вона не виконувала. Дітьми займалась бабуся. Вона знає ОСОБА_2 зі шкільного віку, ОСОБА_2 постійно у мандрах. Вона не може бути добросовісною матір`ю. За час соціального супроводу, ОСОБА_2 відвідувала семінари, слухала, неодноразово влаштовувалась на роботу, але працювала 1-2 дні. До дитини її підштовхували, ОСОБА_2 обіцяла піклувалась про неї, але нічого не робила.

Суд, вивчивши матеріали справи, виходячи з інтересів дитини, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 20 липня 2017 року).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 18 серпня 2017 року, остання має на вихованні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить міського голову міста Першотравенська Дніпропетровської області ОСОБА_11 тимчасово влаштувати її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на повне державне утримання до закладу для дітей сиріт та позбавлених батьківського піклування, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до листа в.о. головного лікаря КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР ОСОБА_12 №236/1.1-29 від 15 березня 2018 року, за весь період перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 серпня 2017 року по теперішній час, мати - ОСОБА_2 відвідувала свого сина один раз: 12 жовтня 2017 року, та один раз цікавилась станом його здоров`я по телефону, ніякої матеріальної допомоги не надавала.

В.о. головного лікаря КЗ «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» ДОР ОСОБА_12 листом №402/1.1-29 від 04 липня 2019 року, з метою захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично залишився без батьківського піклування, адміністрація комунального закладу «Дніпропетровській спеціалізований будинок дитини» ДОР порушила клопотання перед органом опіки та піклування щодо вирішення у судовому порядку питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з 06 липня 2018 року по цей час жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилась станом її здоров`я ні письмово, ні по телефону, не надавала ніякої допомоги, не виявляла до своєї дитини батьківської турботи та піклування.

Актом №403/1.1-29 від 04 липня 2019 року по КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» підтверджується, що малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» з 23 серпня 2017 року по цей час по заяві матері, на повному державному забезпеченні. Мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала дитину: 12 жовтня 2017 року , 12 квітня 2018 року, 15 травня 2018 року, 14 червня 2018 року, 11 липня 2018 року, декілька разів цікавилась станом здоров`я дитини по телефону. З 12 липня 2018 року по цей час ні мати, ніхто з будь-яких близьких дитину жодного разу не відвідував, не цікавився станом її здоров`я ні письмово, ні по телефону, не надавав ніякої допомоги, не виявляв до хлопчика батьківської турботи та піклування.

Висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується, що останній хворіє на синдром пірамідної недостатності внаслідок перинатального постипоксичного ураження ЦНС G93.9. Залізодефіцитна анемія Д50. Рахіт активний Е55.0. Гіпотрофія Е46. Дисплазія тазостегнових суглобів Q65.8. Вивих тазостегнового суглобу справа Q65.0. Фімоз №47. Пупочна грижа К42.9. Дитина потребує медико-педагогічної та медико-соціальної корекції.

Відповідно до листа директора Центру соціальних служби для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_8. №4/139 від 29 липня 2019 року, родина ОСОБА_2 отримувала соціальні послуги та перебувала на соціальному супроводі у період з 23 серпня 2017 по 22 жовтня 2018 року. Згідно рішення комісії із взаємодії суб`єктів соціальної роботи щодо здійснення соціального супроводу сім`ї (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах №4/18 від 22 жовтня 2018 року, роботу з родиною завершено. За період соціального супроводу ОСОБА_2 жодних рекомендацій не виконала, під час проведених з нею індивідуальних і групових занять, не проявляла зацікавленості у засвоєнні матеріалу. Мати не володіє інформацією стосовно розвитку та виховання своїх дітей, всі її розмови і міркування зводяться лише до її особистого інтимного життя. За інформацією КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР» від 23 січня 2018 року №62/1.1-29 молодшого сина ОСОБА_1 мати відвідувала тільки раз 12 жовтня 2017 року та декілька разів телефонувала. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відвідують КДНЗ «Берізка», але мати приводить дітей у неохайному стані. Станом на 29 липня 2019 року здійснено оцінку потреб родини ОСОБА_2 , за результатами якої, в родині наявні складні життєві обставини. Запропоновані соціальні послуги, а саме - соціальний супровід.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08 січня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі газопостачання, електропостачання, водопостачання підключені, є необхідні меблі та побутова техніка, продукти харчування у наявності. Діти сплять на ліжку разом з ОСОБА_2 , є куточок для навчання, одяг за сезоном. У кімнатах обідрані шпалери. У квартирі зареєстровані: мати - ОСОБА_2 ; діти: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (знаходиться у будинку дитини); бабуся ОСОБА_5 ; ОСОБА_15 , 2007 року народження; ОСОБА_16 , 2009 року народження. На момент перевірки, ОСОБА_2 вдома не було. Зі слів ОСОБА_5 , їжу готує вона. За пропоновано зробити косметичний ремонт (підклеїти шпалери), належним чином виконувати батьківські обов`язки. Забезпечити дітей ліжками.

Згідно до висновку виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 31 липня 2019 року, доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах дитини.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою ст.151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними (ч. 1 ст. 163 СК).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК).

Позивач, як на підставу своїх вимог про задоволення позову, вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідачка не відвідує дитину у КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР», фінансово не підтримує її та не цікавиться її життям, є свідченням того, що відповідачка не займається вихованням своєї дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Однак, з вказаним твердженням суд не погоджується у зв`язку з наступним.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини четвертої статті 10, частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Відтак, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

У ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_2 змінила свою поведінку на краще, а саме працевлаштувалась (з 16 жовтня 2019 року працює двірником у Першотравенській ЗОШ №2), почала навідувати малолітнього ОСОБА_1 у будинку дитини, має намір виховувати ОСОБА_1 самостійно.

Крім того, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги сам факт заперечення відповідачкою позовних вимог про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у її вихованні, допомагати їй матеріально, її бажання бути матір`ю.

Разом з тим, суд не вважає виправданою поведінку матері, яка проявляється у не відвідуванні КЗ «Дніпропетровська спеціалізований будинок дитини» ДОР», в якому перебуває її дитина, не спілкуванні з сином та працівниками вищезазначеного закладу щодо тих чи інших питань, які виникають в процесі розвитку та виховання, у необхідному обсязі.

Також, в силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Таким чином, суд не погоджується з рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки органом опіки та піклування належним чином не обґрунтовано, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для того, щоб зробити обґрунтований висновок про ухилення ОСОБА_2 від виховання сина ОСОБА_1 та не свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову слід відмовити.

Однак, враховуючи протиправну поведінку відповідачки щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її сина, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачкою ОСОБА_2 слід покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 141, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку міста Першотравенська, Дніпропетровської області, про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Кривошея.