Справа № 351/45/20
Номер провадження №2-о/351/13/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Нагірняк В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, згідно якої заявник просить встановити, що йому дійсно належить трудова книжка, заведену 20 червня 1978 року.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що на даний час він оформляє пенсію за віком, у зв`язку із чим звернувся до Снятинського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для оформлення пенсії, проте їй було відмовлено через те, що в трудовій книжці відсутня печатка підприємства на першому аркуші трудової книжки, та відомості на першій сторінці трудової книжки містять підтертості у анкетних даних особи, на яку заведена трудова книжка, а саме у прізвищі та по-батькові, так як трудову книжку почали заповнювати російською мовою, на якій ПІП особи « ОСОБА_2 », а пізніше підтерто то виправлено українською мовою на « ОСОБА_1 ». Оскільки в іншому порядку підтвердити належність заявнику трудової книжки немає можливості, тому вона була вимушена звернутись до суду в порядку ст. 315 ЦПК України для встановлення факту належності їй трудової книжки.

Представник заявника ОСОБА_3 , подала до суду заяву, якою вимоги вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, а справу просила розглядати у відсутності заявника та його представника.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав до суду заяву, якою просив справу розглядати у відсутності представника управління, та вказав, що у вирішенні даного питання покладається на розсуду суду.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, відповідно до пункту 1.1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а згідно з пунктами 2.11, 2.12 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що на титульному аркуші у трудовій книжці, заведеної 20 червня 1978 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 відсутній відтиск печатки підприємства або печатки відділу кадрів, а також допущено підтертість у анкетних даних особи, на яку заведена трудова книжка, при цьому згідно паспортних даних громадянина України ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ) його ПІП українською мовою « ОСОБА_1 », а російською « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Суд вважає, що не дотримання порядку заповнення трудової книжки заявника сталося не з його вини, але перешкоджає оформленню пенсії.

Перебування самого оригіналу трудової книжки на руках у ОСОБА_1 також підтверджує факт належності трудової книжки заявникові.

Крім того, до суду надійшла заява свідка ОСОБА_4 , у якій він вказав, що дійсно працював із ОСОБА_1 у ПМК-Тресту Прикарпатсількоспмонтаж (Заболотівська дільниця) протягом 1981 року, та заява свідка ОСОБА_5 , у якій вона зазначила, що разом із ОСОБА_1 працювала у Снятинському міжгосподарському підприємстві «Сільгоспенерго» у період з 1982 по 1984 роки.

Відомості, зазначені свідками відповідають записам у трудовій книжці ОСОБА_1 , заведеної 20 червня 1978 року.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що наданими заявником доказами він довів факт, який має для нього юридичне значення, а тому вимоги підлягають задоволенню, оскільки суперечностей судом не встановлено, а заявлений факт необхідно встановити для оформлення пенсії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 76-89, 264, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Трудової книжки, заведеної 20 червня 1978 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В.М.Собко