Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2020 Справа №607/271/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача Гонти М.С ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 , просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 23000 гривень щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття. В процесі розгляду справи, у зв`язку із добровільною виплатою відповідачем сум за січень та лютий 2020 року, зменшила розмір позовних вимог, просила стягувати аліменти з 01 березня 2020 року.

Відповідно до заяв по суті, свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є батьком її сина ОСОБА_6 , з вересня 2019 року ухиляється від матеріального утримання сина. На його утримання потрібно близько 23000 гривень на місяць. Відповідач добровільно зобов`язувався виплачувати аліменти в розмірі 25000 гривень щомісяця, однак, починаючи з 2019 року перестав дотримуватися своєї обіцянки. Розмір аліментів 23000 гривень щомісяця, враховуючи майновий стан позивача не буде для нього обтяжливим, та ґрунтується на домовленості з ним, яку він підтвердив у своєму відзиві. Також просить стягнути 20000 гривень понесених нею судових витрат.

Відповідач надав суду відзив на позов, а також письмові пояснення, відповідно до яких заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що після припинення стосунків, неповнолітній син проживає разом із матір`ю, та відповідач сплачував по 25000 гривень щомісяця, що підтверджується відповідними розписками. Крім того, брав сина на відпочинок в Грецію, Карпати, оплачував його відпочинок в дитячому таборі «Артек» . Просить врахувати, що позивачка залишилася проживати в його квартирі, в якій він зробив ремонт, купив меблі та оплачує комунальні послуги. Також, залишив дружині автомобіль Тойота. Звертає увагу, що кошти, які надавалися на оплату аліментів для дитини, відповідачка могла використовувати на власні потреби, оскільки немає підтвердження, що вони використовуються на розвиток дитини. Також вважає безпідставним вимоги про стягнення 20000 судових витрат, враховуючи те, що розрахунок витраченого часу є необґрунтованим. Звертає увагу, що належним чином засвідченого договору про сплату аліментів в розмірі 25000 грн. між позивачем та відповідачем не укладалося. Також зазначає, що відповідач працює економічним радником в ТОВ «Торгова група АРС КЕРАМІКА» та його дохід в 2019 році становить 350659,29 грн., тобто приблизно 29222 грн. щомісяця. На теперішній час він перебуває в шлюбі, та в його теперішньої дитини є четверо дітей, в тому числі їх спільний син, а дружина не працює, так як перебуває в декретній відпустці. Також відповідач надає допомогу непрацездатним батькам.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 січня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Пояснили, що відповідач є однією із найбагатших людей в західному регіоні, є власником потужного торгівельного центру, а тому розмір аліментів, який просить позивач, та який є необхідним для утримання дитини, є розумним та не створить надмірного фінансового тягаря. Позивачці відомо, що розмір доходу в ОСОБА_7 не менше 100000 гривень в місяць. Він побудував чотирьохповерховий будинок в селі Івачеві на 1200 квадратів із садом та басейном, який зареєстрував на матір, однак сам ним користується. Пояснила, що її син часто хворіє. Вона у власності має автомобіль Тойота, а також земельні ділянки в Харківській області, які здає в оренду. Її батьки померли. Позивачка повідомила, що у зв`язку із тим, що вона займається вихованням вина, у зв`язку із тим, що він часто хворіє, не має часу працювати. Інколи має тимчасові підробітки 3000-4000 тисячі гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що відповідач надавав допомогу в позивачці в розмірі 25000 гривень щомісяця, оскільки на той час мав таку можливість Зараз ситуація змінилася, він одружився, в нього із дружиною народився син. В теперішньої дружини, крім того є троє дітей, яким також він допомагає. Також, від першого шлюбу в нього є повнолітня дитина, якій також він допомагає. Крім того, його батьки є пенсіонерами, також потребують матеріальної допомоги. Пояснив, що відповідач є засновником декількох юридичних осіб, має у власності автомобіль Тойота Лексус та дві квартири. Проживає в будинку матері в селі Івачів Тернопільського району Тернопільської області. Вважає, що достатнім розміром аліментів буде 5000 гривень в місяць. Крім того, не відмовляється оплачувати свою частку додаткових витрат, таких, як відпочинок, навчання, гуртки, за умови надання йому відповідних розрахунків та підтверджень.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 10 червня 2010 року.

Позивачка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_6 . Вказана квартира належить відповідачу.

ОСОБА_4 за в 2018 вересень 2019 року надавав позивачці на утримання дитини грошову допомогу в розмірі 25000 гривень, що підтверджується розписками позивачки, та нею визнавалося в судовому засіданні.

Також в січні та лютому 2020 року позивачка підтвердила отримання від відповідача грошові кошти в розмірі по 20000 гривень в місяць, а також оплату відповідачем комунальних послуг.

22 січня 2019 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_9 . В дружини відповідача є троє неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , 2004, року народження, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 2008 року народження.

Згідно податкової декларації ОСОБА_4 , довідки про доходи ТЗОВ «Торгова група «АРС-Кераміка», за 2019 рік він отримав 350659,29 грн. доходу, в тому числі 107666 грн. заробітної плати. Відповідач має у власності квартиру на АДРЕСА_2 площею АДРЕСА_3 , площею 20,9 кв.м. та автомобіль Лексус LS 570, 2011 року випуску.

ОСОБА_4 є кінцевим бенефіціаром Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Арс-кераміка», розмір його внеску до статутного капіталу товариства складає 53000000 гривень, що становить 50% статутного фонду, що видно із інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань.

У відповідності до статті 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є кінцевим бенефіціаром кількох юридичних осіб, в тому числі і ТЗОВ «Торгова група «АРС-Кераміка», із внеском в статутний капітал 53000000 гривень, наявність нерухомого майна, транспортних засобів, а також майновий стан позивачки, яка не працює, як вона пояснила у зв`язку із тим, що син часто хворіє та потребує її догляду, а також враховуючи, наявність у відповідача неповнолітньої дитини, батьків пенсіонерів та дружини, яка перебуває в декретній відпустці, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього слід визначити в розмірі 13000 грн. щомісяця.

Доводи позивачки про те, що відповідач має можливість платити 23000 гривень щомісяця, суд відхиляє, зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, а також наявність у відповідача інших утриманців.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не має змоги платити грошові кошти більше як 50000 гривень, враховуючи наявність в нього корпоративних прав, а також нерухомого та рухомого майна.

Суд вважає, що менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання малолітньої дитини, та забезпечення її належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивач також просить стягнути із відповідача 20000 гривень витрат на правову допомогу. На підтвердження витрат надано договір про надання правової допомоги від 08.01.2020 року, відповідно до якого вартість наданих послуг 20000 гривень, квитанція до прибуткового касового ордера від 08.01.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 оплатила адвокату Пономаренко І.А. 20000 гривень, розрахунок витрат на правову допомогу, з яких підготовка позовної заяви 7,40 годин, реєстрація позовної заяви 0,20 год., підготовка документів -0,50 год., складання позовних заяв 1,20 год., участь у розгляді справи в суді 4 години, вивчення нормативних актів, підготовка заключної відповіді 1 год. 20 хв., інструктаж і консультації 1,20 хв.

Однак, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 10000 гривень витрат на праву допомогу, тобто слід зменшити витрати на правову допомогу, виходячи із такого.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. виклала правову позицію, щодо стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката. Так, Верховний Суд роз`яснив, що: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовкою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Представник відповідача у відзиві на позов, просив зменшити розмір судових витрат зважаючи на їх необґрунтованість та неспівмірність.

Надаючи оцінку, розрахунку, наданому позивачем, зважаючи на складність справи, яка є малозначною, типовою для судової практики, незначного ступеня складності та невеликим обсягом наданих доказів, а також зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, які є меншими в порівнянні із наданим розрахунком, суд вважає, що такі витрати на правову допомогу, виходячи із критерію розумності їх розміру, слід зменшити до 10000 гривень.

Також, зважаючи на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180,182,192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 13000 грн. щомісячно, починаючи з 01 березня 2020 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 10000 гривень витрат на праву допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст виготовлено 13 березня 2020 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк