провадження № 22-ц/824/1883/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста» на рішення Солом`янського районного суду міста Київ від 16 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста» про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, покупець) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Аста" (далі - ТОВ "Компанія "Аста", відповідач, продавець), про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 листопада 2005 року між ОСОБА_1 і ТОВ "Компанія "Аста" у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавець ТОВ "Компанія`Аста" зобов`язалося передати у власність покупця, а покупець ОСОБА_1 зобов`язався прийняти та оплатити обумовлену договором ціну 20 тисяч грн без ПДВ за нежитлові приміщення, які складаються із механічних майстерень - літера "ІІІ" площею 94,5 кв. м та складу - літера "V" площею 103,9 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які передано ОСОБА_1 у момент підписання договору. До цього часу відповідач, отримавши від позивача кошти у визначеному пунктом 2.2 договору розмірі, передавши зазначені об`єкти нерухомості в натурі, тривалий час ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, на вимоги позивача щодо звернення до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору не реагує, чим порушує його права та інтереси.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 листопада 2005 року між ОСОБА_1 і ТОВ "Компанія "Аста" та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказані нежитлові приміщення.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Київ від 16 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22 листопада 2005 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «АСТА».

Визнано за ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 / право власності на нежилі приміщення, які складаються з механічних майстерень літера «ІІІ» площею 94,5 кв.м та складу літера «V» площею 103,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначено наступний порядок виконання рішення: це судове рішення є підставою для реєстрації права власності на нежилі приміщення, які складаються з механічних майстерень літера «ІІІ» площею 94,5 кв.м та складу літера «V» площею 103,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Компанія "Аста" подало апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що товариство до участі у справі залучено не було, докази повідомлення судом товариства про розгляд справи у матеріалах справи відсутні, директор товариства Гуськов Ю.І. жодної довіреності на представлення інтересів товариства у суді не підписував. Про наявність оскаржуваного рішення відповідачеві стало відомо лише у жовтні 2019 року від ПАТ "ХК "Київміськбуд", до якого ОСОБА_1 звернувся за погодженням меж земельної ділянки та претензією про усунення перешкод у користуванні майном.

ТОВ "Компанія "Аста" у апеляційній скарзі заперечує щодо укладення із відповідачем спірного договору, заперечує також факт передачі позивачеві спірних приміщень, які постійно використовуються товариством у господарській діяльності. Враховуючи наведене вважає позов безпідставним, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. Також, у апеляційній скарзі ТОВ "Компанія "Аста" заперечує можливість визнання дійсним договору, що підлягає не тільки обов`язковому нотаріальному посвідченню, а і державній реєстрації.

ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

03 березня 2020 року в судовому засіданні Керівник ТОВ «Компанія «Аста» Гуськов Ю.І. та його представник Бебель О.О. підтримали викладені у апеляційній скарзі доводи, просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Богдан О.О. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

03 березня 2020 року адвокатом Богдан О.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , було заявлене клопотання про відкладення розгляду справи до надання Солом`янським районним судом міста Києва відповіді щодо результатів службової перевірки щодо надходження 30 серпня 2017 року до суду заяви про визнання позову. Клопотання обґрунтоване тим, що заявлені Гуськовим Ю.І. обставини про неподання ним заяви від 30 серпня 2017 року про визнання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність не відповідають дійсності. У задоволенні указаного клопотання було відмовлено, оскільки предметом перевірки апеляційного розгляду є дотримання судом при ухвалені оскаржуваного судового рішення норм процесуального і матеріального права, а не дотримання Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України особою, яка уповноважена здійснювати прийом вхідної кореспонденції суду.

Адвокатом Богдан О.О. також було заявлене клопотання по відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 , у задоволенні якого було відмовлено, оскільки позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, поважних причин, які перешкоджають позивачу особисто прийняти участь у засіданні не указані, він уповноважив представляти свої інтереси адвоката, яка приймає участь у засіданні, обставин, які зумовлюють обов`язкову присутність позивача у судовому засіданні не встановлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною другою статті 218 ЦК України визначено, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу від 22 листопада 2005 року, що підтверджено письмовими доказами, і відбулося повне виконання цього договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, чим порушені права позивача, а отже, позовні вимоги про визнання дійсним спірного договору та визнання за позивачем права власності є доведені та підлягають задоволенню.

Колегія не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом установлено, що приміщення консервного цеху з допоміжними спорудами, а саме консервний цех з додатковими спорудами та приміщеннями, плодосховище з холодильником (літера І) площею 1961,8 кв. м, частина овочевого складу (літера Т) площею 380,4 кв. м, які розташовані у АДРЕСА_1 , зареєстровані за ТОВ "Компанія "Аста" на праві колективної власності згідно з рішенням господарського суду міста Київ від 04 жовтня 2004 року, про що зроблений запис в реєстровій книзі №д.3з- 112, реєстровий номер №289-з від 18 листопада 2004 року, що підтверджено копією Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації прав власності на об`єкти нерухомого майна.

22 листопада 2005 року між ОСОБА_1 і ТОВ "Компанія "Аста" у простій письмовій формі укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавець ТОВ "Компанія`Аста" зобов`язався передати у власність покупця, а покупець ОСОБА_1 зобов`язався прийняти та оплатити обумовлену договором ціну 20 тисяч грн без ПДВ за нежитлові приміщення, які складаються із механічних майстерень - літера "ІІІ" площею 94,5 кв. м та складу - літера "V" площею 103,9 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем до матеріалів справи надано акт прийому-передачі спірних приміщень від 22 листопада 2005 року, квитанція до прибуткового касового ордера №112 від 22 листопада 2005 року, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 02 листопада 2018 року, згідно з якою відсутні дані про те, що спірні нежилі приміщення зареєстровані на праві власності, або в Державному реєстрі Іпотек чи Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відповідна інформація щодо спірного об`єкта нерухомого майна.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо не укладення спірного договору між сторонами а відтак відсутності обставин щодо ухилення від його нотаріального посвідчення апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими враховуючи наступне.

Відповідно до статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Компанія "Аста" не було повідомлено про розгляд справи, оскільки уся кореспонденція, яка направлялась на адресу товариства, поверталась до суду із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

При цьому до матеріалів справи залучені клопотання від 29 серпня 2017 року та від 29 серпня 2018 року, які підписані від імені товариства Гуськовим Ю.І. про розгляд справи у відсутність представника відповідача та про визнання позову, та які зареєстровані як вхідна кореспонденція відповідно 30 серпня 2017 року за №65825 та 31 серпня 2018 року за №72805.

Доводи Гуськова Ю.І. про не підписання указаних клопотань колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження указаних обставин не надано.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову, колегія апеляційного суду дійшла висновку про їх обґрунтованість з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Отже, законом передбачено можливість у судовому порядку визнати дійсним договір, який не було нотаріально посвідчено внаслідок ухилення однієї сторони від вчинення відповідної дії.

Разом з тим, предметом спірного договору купівлі продажу є нерухомість.

Відповідно до частини 1 статті 181, частини 1, 2 статті 182 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За змістом статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Отже, законом не передбачено можливості визнання дійсним у судовому порядку правочину, який підлягає державній реєстрації але не зареєстрований, оскільки визнати дійсним можна лише укладений договір.

Таким чином, саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення, не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача хоч і подав клопотання про визнання позову, однак у судове засідання не з`являвся, відтак суд обставини про те, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість не з`ясовував.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією з даної категорії справ, а саме щодо можливості визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, яка викладена у постанові Верховного Суду України №6-162цс12 від 30 січня 2013 року, згідно із якою норма частини другої статті 220 ЦК Українине застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

За таких обставин та з підстав, передбачених вказаними вище нормами матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність факту укладення спірного договору, а відтак порушення прав ОСОБА_1 , які підлягають захисту у заявлений позивачем спосіб.

Доводи адвоката позивача про те, що право позивача на спірне майно, яким він фактично користується починаючи з 2005 року є непорушним і підлягає захисту, не можуть бути визнані судом обґрунтованими, оскільки набуття позивачем права приватної власності у законний спосіб не доведене.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 826, 80 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384, 439 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Київ від 16 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста» про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Аста» (місто Київ, вулиця Радченка, 27, ) 826 (вісімсот двадцять шість) гривень 80 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба