ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року

м.Суми

Справа №577/1438/19

Номер провадження 22-ц/816/675/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2019 року в складі судді Буток Т.А., постановлену у м. Конотоп, повне судове рішення складено 02 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом у квітні 2019 року, ОСОБА_1 просила розірвати достроково договір оренди від 10.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ», вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 10.04.2007 року її сестра ОСОБА_2 згідно умов договору передала ТОВ «БІО ЛАТ» в оренду земельну ділянку площею 2,1019 га строк до 2022 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Вона, як спадкоємець, отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку. З 2015 року відповідач не сплачував орендну плату, на неодноразові вимоги виплатити грошові кошти за оренду земельної ділянки не реагував, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2019 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі від 10.04.2007 року № 485, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ». Стягнуто з ТОВ «БІО ЛАТ» на користь ОСОБА_1 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 768,40 грн сплаченого судового збору, а загалом 4768,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішення, ТОВ «БІО ЛАТ» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки, позивачем, в порушення вимог ст. 148-1 ЗК України, не повідомила про перехід до неї права власності в порядку спадкування на орендовану земельну ділянку. Крім того, позивач, оформила свої спадкові права лише у 2017 році, тому, тому у розумінні Закону України «Про оренду землі» до цього часу не була орендодавцем, а отже не було підстав сплачувати орендну плату в 2015-2016 роках. Також, вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тому позивачу було виплачено орендну плату в повному обсязі за 2013-2019 роки, одразу після отримання свідоцтва про право на спадщину та повідомлення про це відповідача. Також, у зв`язку з відсутністю даних про нового власника землі неможливо було з нарахованої суми орендної плати сплатити в бюджет податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, і як наслідок, також неможливо було виплатити позивачу орендну плату через депозит нотаріуса.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ТОВ «БІО ЛАТ» залишити без задоволення, оскільки під час розгляду справи судом достовірно було встановлено про систематичну несплату орендної плати за спірним договором. Вказує, що неодноразово в усній формі зверталась до товариства з приводу виплати орендної плати, та останнього разу шляхом направлення письмової заяви, однак вимоги залишались без виконання, а виплата була здійснена лише після звернення до суду з даним позовом.

У відзиву на апеляційну скаргу позивач просила залишити скаргу без задоволення, оскільки ВС в своїй постанові від 04.12.2019р. у справі № 318/433/18 зробив висновок, що навіть часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати дає орендодавцю вимагати розірвання договору.

В судовому засіданні представник ТОВ «БІО ЛАТ» доводи скарги підтримала та просила задовольнити. В суді представник підтвердила, що про смерть власник земельної ділянки товариству стало відомо тільки після звернення спадкоємця, але до цього часу товариство не вчиняло дій які б свідчили про його намір виконати свої зобов`язання по договору оренди землі для виплати орендної плати за минулі роки починаючи з 2015року суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але про час та місце його проведення повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.04.2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «БІО ЛАТ» було укладено договір оренди землі №485 щодо земельної ділянки розміром 2,1019 га, кадастровий номер :02:002:0183, розташованої на території Сахнівської сільської ради Конотопського району Сумської області, терміном на 15 років.

Відповідно до пунктів 9, 11 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Розмірі орендної плати у рік становить 293,15 грн, що складає 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься до початку наступного року оренди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Після її смерті в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 06.06.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,1019 га, у тому числі: рілля 2,1019 га, кадастровий номер :02:002:0183, розташованої на території Сахнівської сільської ради Конотопського району Сумської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5).

Право власності ОСОБА_1 на успадковану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 9, 10).

22.02.2019 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою в якій просила негайно виплатити їй орендну плату з дня відкриття спадщини, і повідомляє, що невиплата їй орендної плати в повному обсязі за період з 06.06.2017 року і по даний час вона буде розцінювати як невиконання договору оренди, укладеного відносно вищевказаної ділянки. Реквізитами для перерахування коштів просить вважати її домашню адресу, оскільки кошти за оренду прошу переслати поштою. Вказана заява отримана відповідачем 28.02.2019 року (а.с. 6, 7)

Згідно довідки-розрахунку про виплачену орендну плату за договором оренди землі № 485 від 17.05.2019 року № 168 орендна плата за 2015 2019 року, у розмірі 7602,18 грн., виплачена згідно листа ОСОБА_1 від 25.02.2019 року через поштовий переказ 04.04.2019 року, отримана ОСОБА_1 30.04.2019 року. Орендна ставка за Договором оренди землі № 485 від 10.04.2007 року становить 1,5 % та дорівнює 293,15 грн. в рік з урахуванням податків і зборів (а.с. 36).

З копії довідки від 15.05.2019 року № 27-03-424 вбачається, що поштовий переказ № 3444 від 07.04.2019 року на суму 7602,18 грн. на ім`я ОСОБА_1 , надісланий на адресу: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , виплачений 30.04.2019 року о 15:45, оплата № 0076, номер БД (а.с. 37).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Доводи апеляційної скарги про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач звернулась за отриманням орендної плати лише у 2019 році та неможливість сплати орендної плати шляхом внесенням коштів на депозит нотаріуса не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

За змістом частини 1 ст.626 та ст.629 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, зокрема, в разі відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу в депозит.

Підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 глави 21 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року № 296/5, передбачено, що унесення особою грошових сум у депозит нотаріуса проводиться будь-яким шляхом внесення переказу готівки через банки або безготівковим перерахуванням сум з рахунку особи на окремий поточний рахунок приватного нотаріуса тощо. Для зберігання грошових сум, прийнятих у депозит державними нотаріальними конторами, в органах державного казначейства відкриваються відповідні рахунки для обліку депозитних сум.

Про надходження грошових сум і цінних паперів нотаріус повідомляє кредитора і на його вимогу видає йому належні грошові суми.

Зі змісту частини 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Враховуючи вищевикладене, у випадку смерті орендодавця для належного виконання зобов`язань орендар повинен був чинити дія, які б свідчили про його намір виконати свої зобов`язання про виплати щорічної орендної сплати у строк визначений договір, в т.ч. скористатися правом внесення грошових суми в депозит нотаріуса для подальшої їх передачі спадкоємцям такого кредитора-орендодавця, але не було виконано з причин незалежних від нього.

Доказів про чинення таких дій товариство суду не представило.

Крім того, слід зазначити, що систематична несплата орендної плати було наявна ще за життя спадкодавця ОСОБА_2 , з якою укладено спірний договір оренди, оскільки в апеляційну скарзі товариством зазначено, що заборгованість з орендної плати було виплачено позивачу за 2013-2019 роки, тобто орендарем, в порушення вимог договору та закону, не було виплачено орендну плату первинному орендодавцю за 2013 та 2014 роки.

Також, встановлення апеляційним судом вказаних обставин не є виходом за межі позову, оскільки ОСОБА_1 у позовній заяві хоча і не посилається на дані обставини, проте підставами її позову є саме систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять цсі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко