ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» березня 2020 року

м. Харків

справа № 643/8788/18-ц

провадження 22ц/818/1858/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, представник заінтересованої особи Долженко Д.М.,

фізична особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року в складі судді Бабкової Т.В. та присяжних Затолока О.В., Багрич К.С.

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення над нею опіки.

Заява мотивована тим, що її сестра ОСОБА_2 , яка зареєстрована разом із нею, останні 15 років страждає на тяжкий психічний розлад.

Зазначила, що з 2008 року ОСОБА_2 декілька разів знаходилася на стаціонарному лікуванні у Харківській обласній психіатричній лікарні № 3, а з 05 червня 2018 року у зв`язку з загостренням хвороби вона знову була госпіталізована і наразі перебуває там на лікуванні. Зі слів лікарів, її стан важкий.

Крім того, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Харківському міському психіатричному диспансері № 3.

Вказала, що ОСОБА_2 має тяжке хронічне, стійке психічне захворювання. Через свою хворобу не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може здійснювати свої життєві потреби, потребує постійного стороннього догляду та опіки.

Посилалася на те, що ОСОБА_2 веде себе неадекватно, проявляє агресію, палила вогнища на балконі, з квартири зробила сміттєзвалище, пристанище для неймовірної кількості голубів, розмовляє сама із собою, не розуміє необхідність дотримуватись санітарних вимог, сусіди, через її поведінку, висказують побоюванні відносно своєї безпеки.

Стверджувала, що визнання сестри недієздатною необхідно для здійснення контролю над нею та для здійснення її цивільних прав.

Просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановити над нею опіку.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 - задоволено, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено над нею опіку; встановлено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною на два роки, який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, вважав, що заявником не надано оригіналів документів, які б підтверджували наявність родинного зв`язку з особою, яка визнається недієздатною; що визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки є взаємопов`язаним процесом та має відбуватися одночасно з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки, а у разі визнання особи недієздатною, без встановлення опіки, фактично особа буде позбавлена можливості реалізувати свої права та інтереси, це може зашкодити інтересам самої особи, яка визнається недієздатною; що суд в рішенні про визнання особи недієздатною не вирішив питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визнання недієздатної особи без призначення опікуна не суперечить вимогам чинного законодавства.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого 18 липня 1967 року Палацом реєстрації новонароджених м. Харкова, актовий запис № 6096, та копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , виданого 26 серпня 1971 року Жовтневим РАЦС м. Харкова, актовий запис № 1155 (а.с.6,7).

Зі свідоцтва про право власності на житло від 15 жовтня 2001 року, реєстраційний номер № 5-01-225594, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі розпорядження від 15 жовтня 2001 року № 5419 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9).

Із копії довідки, виданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс», дільниця № 32 від 07 липня 2009 року № 855 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 проживають та зареєстровані ОСОБА_2 , її сестра ОСОБА_1 та її племінник ОСОБА_3 (а.с.5).

Як вбачається з довідок Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради від 17 вересня 2018 року № 6272, від 05 листопада 2018 року № 7448, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає в квартирі АДРЕСА_2 , впродовж п`яти років за медичною допомогою до КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради не зверталась (а.с.49, 66).

Із відповіді Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» № 01-21/7386 від 19 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась на лікуванні у 6 психіатричному відділенні для дорослих «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» з 08 грудня 2012 року по 09 січня 2013 року, з 05 червня 2018 року по 19 вересня 2018 року (а.с.51).

Із висновку судово-психіатричного експерта № 294 від 17 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноідної форми. ОСОБА_2 на теперішній час відповідно до свого психічного стану нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

З вказаного висновку вбачається, що протягом останніх років захворювання ОСОБА_2 набуло безперервний характер, на тлі порушень в розумової і емоційно-вольовій сферах описувалося наростання дефіцитарної симптоматики. Вищевказане, а також виявлення при цьому амбулаторному обстеженні прояв дефекту у вигляді порушення мислення, особистісна нівелювання, відсутність критичної оцінки свого стану, повна дезадаптація в соціально-побутовій сфері дозволяють говорити про наявність у ОСОБА_2 хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії, параноідной форми, що позбавляє ОСОБА_2 здатності правильно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.115-117).

Розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною здійснюється судом у порядку окремого провадження в порядку, визначеному цивільним процесуальним законом.

Згідно із частинами третьою, четвертою, шостою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 293 та частини 4 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частина друга зазначеної статті передбачає, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я (частина перша статті 299 ЦПК України).

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі, обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника (частина четверта статті 63 ЦК України).

Статтею 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Матеріали справи свідчать про те, що вказана справа розглянута за участю заявника, представника заінтересованої особи, а також за участю фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною та її представником.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про визнання її сестри недієздатної вбачається, що вона просила визнати свою сестру, ОСОБА_2 , недієздатною та встановити над нею опіку. Однак, вона не просила призначити її опікуном.

Водночас, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (частина 1 статті 41 ЦК України).

За змістом статті 60 ЦК України та статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до відповідного органу опіки та піклування з заявою про призначення її або іншої відповідної особи опікуном ОСОБА_2 .

Також, матеріали справи не містять доказів того, що можливість ОСОБА_1 або іншої відповідної особи здійснювати повноваження опікуна перевірялись органом опіки та піклування, який дійшов висновку щодо доцільності призначення її або іншої відповідної особи опікуном ОСОБА_2 .

В суді апеляційної інстанції представник органу опіки та піклування пояснив, що заявник одночасно з зверненням до суду з заявою про встановлення опіки над особою повинен звернутися до органу опіки та піклування з заявою про призначення опікуна. В свою чергу рекомендований заявником опікун проходить перевірку органом опіки та піклування. Після перевірки він надає до суду подання про призначення опікуном визначену органом опіки та піклування особу, яку і призначає суд разом з встановленням опіки. У разі визнання особи недієздатною без встановлення опіки, фактично особа буде позбавлена можливості реалізувати свої права та інтереси і це може зашкодити інтересам самої особи, яка визнається недієздатною.

Таким чином, встановлення опіки підопічним провадиться в одному провадженні з визнанням його недієздатним і прізвище особи опікуна обов`язково має бути зазначене в резолютивній частині рішення.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 127/3862/16-ц (провадження № 61-15761св18).

Однак, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про визнання її сестри недієздатною, суд першої інстанції на вказані положення законодавства уваги не звернув та не вирішив питання про встановлення над ОСОБА_2 опіки і призначення їй опікуна як недієздатній.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення над нею опіки залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року.