ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/2619/19
Провадження № 22-ц/4820/525/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу №682/2619/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року (суддя Зеленська В.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року (справа №682/3252/17) стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на липень 2019 року сукупний розмір заборгованості за аліментами становить 51914,41 грн.

Відповідач отримує значні доходи, має високу заробітну плату, оскільки працює лікарем стоматологом, зареєстрований як фізична особа-підприємець, використовує найману працю. Стоматологічний кабінет користується попитом. Однак, участі в утриманні дітей не приймає. Вона є особою з інвалідністю ІІ групи (онкозахворювання), вимушена працювати, щоб утримувати доньок.

ОСОБА_2 знаходиться на спрощеній системі оподаткування, податкову звітність подає один раз на рік і визначити його фактичний дохід неможливо. Проте, дохід відповідача є достатнім, щоб сплачувати аліменти по 5000 грн щомісячно на кожну дитину.

Тому, позивачка просила змінити розмір аліментів і стягувати їх у твердій грошовій сумі по 5000 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд не надав належної оцінки доказам і безпідставно відмовив в позові. Батько зобов`язаний утримувати доньок, потреби яких зростають, і створити належні умови для їх фізичного та духовного розвитку.

У відзиві представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з п. 3 і п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дочок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання.

ОСОБА_1 працює на посаді зубного лікаря, на час звернення до суду її середньомісячний заробіток становив 4038,73 грн (а.с.65). Іншим доходом позивачки є пенсія у зв`язку з інвалідністю в розмірі 2000 грн (а.с.66).

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-7).

ОСОБА_2 належним чином зобов`язання зі сплати аліментів не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на час звернення до суду з позовом згідно з розрахунком державного виконавця Славутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за період з листопада 2017 року по липень 2019 року становить 51914 грн 41 коп (а.с.9).

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів вніс на картковий рахунок позивачки 24970 грн 02 коп. (а.с.66).

Факт внесення грошових коштів у зазначеному розмірі в рахунок сплати аліментів позивачка не заперечує.

ОСОБА_2 займається стоматологічною практикою, є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування.

Відповідач є платником аліментів на утримання сина від іншого шлюбу ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини (а.с.73).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд першої інстанції мотивував недоведеністю позивачкою факту покращення матеріального стану платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, а стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками чи за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька на стягнення аліментів твердій грошовій сумі і навпаки не суперечить положенням ст. 192 СК України за доведеності в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з наведеним, при розгляді позовів, заявлених із зазначених

підстав, застосуванню підлягає не лише ст. 192 СК України, але й указані вище норми, що встановлюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей: ст. 182 СК України щодо істотних обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 СК України і ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини чи визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом і на які посилається позивач.

При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, на фізичних осіб-підприємців не поширюються вимоги чинного законодавства щодо порядку визначення чистого доходу при сплаті єдиного податку, обсяг задекларованого доходу і чистого доходу кожна фізична особа-підприємець визначає самостійно.

А тому, усі доходи від провадження підприємницької діяльності, включаючи вартість проданих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, вартість безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг, сума повернутих коштів за товар (роботи, послуги) та/або передплати, є доходом фізичної особи-підприємця.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18 жовтня 2019 року (а.с.69) за поданою ОСОБА_2 податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 3 квартали 2019 року сума отриманого відповідачем доходу становить 246890 грн.

На підставі цих довідок судом встановлено, що середній розмір доходу ОСОБА_2 за 3 квартали 2017 року становить 330562 грн 50 коп; за 3 квартали 2018 року - 245108 грн 25 коп.

Проте, такий висновок суду є помилковим, оскільки побудований на використанні виокремлених відомостей за один квартал з генеральної сукупності значень доходів за 2017 і 2018 рік і порівнянні їх з відповідними значеннями доходів за 3 квартали 2019 року, що з урахуванням природи здійснення підприємницької діяльності на власний ризик, з метою отримання прибутку (доходу), не свідчить про незмінність, у тому числі зменшення таких доходів.

З довідок Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16 грудня 2019 року вбачається, що згідно з поданими податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік сума отриманого ОСОБА_2 доходу становить 440750,00 грн; за 2018 рік - 326811,00 грн.

Із договору оренди нежилого приміщення від 1 січня 2018 року №4 (а.с.52-53) слідує, що відповідач орендує приміщення в АДРЕСА_1 в у офісному центрі «Континент», розмір орендної плати становить 9000 грн на місяць

Як вбачається з наданих рахунків і платіжних документів про їх оплату (ас.88-112), ОСОБА_2 придбавав засоби і матеріали для здійснення підприємницької діяльності.

Проте, докази використання відповідачем куплених засобів і необхідність їх придбавання щомісяця з несенням аналогічних витрат у матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на відсутність законодавчого обов`язку включати такі витрати для визначення чистого доходу фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування, а також за відсутності відомостей необхідності несення таких витрат щомісяця чи з іншою регулярністю для провадження підприємницької діяльності та отримання прибутку (доходу), розмір таких витрат безумовно не може слугувати для визначення матеріального стану платника аліментів.

Відомостей про те, що отримувані відповідачем доходи є мінливими та незначними, що його матеріальне становище є скрутним, відповідач не надав.

ОСОБА_2 є працездатною особою, суб`єктом підприємницької діяльності і здатний забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітніх дітей.

Наведені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. (Рішення суду від 27.11.1992 року у справі «Олсон проти Швеції».

У рішенні від 07.08.1996 року у справі «Йохансен проти Норвегії» суд наголошує, що особлива увага повинна приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю, мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

З урахуванням наведеного, неможливістю визначення чистого доходу ОСОБА_2 , необхідністю забезпечення належного утримання дітей, потреби яких зростають, що є визначальним при вирішенні спору, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність визначення аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно на кожну дитину.

Саме такий розмір аліментів з урахуванням установлених обставин справи відповідатиме принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, буде достатнім для гармонійного розвитку відповідно до їх віку, і з урахуванням обов`язку ОСОБА_2 зі сплати аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_7 не стане непропорційним і надмірним тягарем для відповідача.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

У зв`язку з наведеним заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність підстав для збільшення розміру аліментів і визначення їх у твердій грошовій сумі.

Викладені у відзиві на апеляційну скаргу аргументи про відсутність підстав для скасування рішення суду підлягають відхиленню.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 384 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та визначити їх у твердій грошовій сумі по 2500 грн щомісячно на кожну дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 384 грн 20 коп (триста вісімдесят чотири грн 20 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 13 березня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта