Справа № 177/1124/20
Провадження № 2/177/760/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

секретаря Горбунової Л.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду 09.09.2020 з указаним позовом та просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач вказує, що позивач є рідним сином померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки племінник померлої ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини, позивач є єдиним спадкоємцем майна. При зверненні до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини 08.06.2016 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, через пропуск 6-місячного строку для звернення до нотаріальної контори.

Позивач тривалий час проживав разом зі своєю матір`ю, доглядав за нею, утримував та вживав заходів щодо її поховання, тому вважав себе таким, що прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння нею і йому не потрібно звертатися до нотаріальної контори. Оскільки від спадщини позивач не відмовляється , бажає її прийняти та оформили належним чином, змушений звернутися до суду.

Від Шостої криворізької державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 10.09.2020 надійшла спадкова справа №397/2016, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25-33).

Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися, подавши через канцелярію суду заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Представник позивача пред`явлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи, дослідивши докази в їх сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Указане підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №34 (а.с.9, 27).

Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена ІНФОРМАЦІЯ_2 за номером у Спадковому реєстрі 59072494 (а.с. 30).

Секретарем виконавчого комітету Гейківської сільської ради В.В.Ей 16.05.2013 посвідчувався заповіт, складений за життя ОСОБА_2 , номер в реєстрі 59, в якому вона все своє майно заповіла ОСОБА_3 (а.с.33).

Після смерті матері позивач 08.06.2016 звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за законом та отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємець пропустив 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 26, 31).

До Шостої криворізької державної нотаріальної контори 12.07.2017 звернувся ОСОБА_3 з заявою, де зазначив, що про складення на його ім`я заповіту померлою йому відомо, у той же час, у передбачений законом 6-місячний термін він не прийняв спадщину та не претендує на неї, звертатися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не бажає та не заперечує, щоб спадщину прийняв син померлої ОСОБА_1 (а.с.32).

Таким чином, встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем необхідно для реалізації права на оформлення спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окрім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7,у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.ст. 1223, 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що померлою ОСОБА_2 16.05.2013 складено заповіт, де вона все своє майно заповіла ОСОБА_3 , який 12.07.2017 звернувся до державного нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним записом у його паспорті серії НОМЕР_2 , виданим 31.01.2007 Криворізьким РВ УМВС України Дніпропетровської області. При цьому, згідно з довідки Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 03.09.2020 № 173, ОСОБА_1 постійно без реєстрації проживав з матір`ю, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті останньої, вели з нею спільне господарство (а.с.45). Вказані обставини також підтверджено актом, за підписом сусідів ОСОБА_1 , засвідченим головою Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.46).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець у даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Виходячи із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне ОСОБА_1 для реалізації права на спадщину, суд вважає за необхідне дану позовну заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: