Провадження № 4-с/758/94/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника заявника (боржника) - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Подільський районний відділ Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» на рішення державного виконавця Бабенко Ольги Олександрівни, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 , як боржник у виконавчому провадженні, звернулася до суду зі скаргою, уточнивши яку, просила: 1) визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського РВ ДВС у м.Києві Бабенко О.О. по прийняттю постанови про відкриття виконавчого провадження та скасувати постанову від 29.03.2019р. про відкриття виконавчого провадження; 2) зобов`язати Подільський РВДВС в м. Києві ГТУЮ у м. Києві усунути порушення (скасувати спірну постанову від 29.03.2019р., та повернути виконавчий документ стягувачу).

Скарга мотивована тим, що оскаржуваною постановою державного виконавця було порушено порядок прийняття виконавчого документи до провадження, оскільки ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документу, зокрема ч.2 встановлено, що у виконавчому документі зазначається один боржник та один стягувач, та може бути зазначено, що обов`язок є солідарним, тоді як у судовому наказі, який є виконавчим документом зазначено обох боржників, а відтак, на думку, скаржника, державний виконавець мав повернути виконавчий документ без виконання, а не відкрити виконавче провадження по ньому.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, відзив (пояснення, заперечення) до суду не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка заінтересованих осіб не перешкоджають розгляду скарги.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що 03.01.2017 р. суддею Подільського районного суду міста Києва Трегубенко Л.О. у справі №758/16066/16-ц видано судовий наказ, згідно якого стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній, та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 36 (), заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.05.2015 року по 01.10.2016 року у розмірі 5500 грн. 18 коп., 3% річних в розмірі 124 грн. 48 коп., інфляційні втрати за несвоєчасно внесені платежі у розмірі 517 грн. 02 коп.; а також відшкодування за сплату судового збору у розмірі 227 грн. 23 коп., а всього стягнуто 6368,91 грн.

На підставі вищевказаного судового наказу старшим державним виконавцем Подільського РВ ДВС у м.Києві Бабенко О.О. постановою від 29.03.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП № 58740037 про стягненн коштів в сумі 6 368,91 грн., боржником за яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , а стягувачем - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», адреса: м.Київ, вул. Хорива, 36, ).

Як вбачається з вищевказаної постанови, судовий наказ № 758/16066/18 набрав законної сили 01.02.2017 р., бу виданий Подільським районним судом м.Києва 02.02.2018 р.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Заявник оскаржує зазначену вище постанову державного виконавця, посилаючись на те, що у виконавчому документі, яким є судовий наказ, зазначено про солідарний обов`язок двох боржників - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а виконавче провадження відкрито державним виконавцем щодо ОСОБА_1 .

Перевіряючи такі доводи ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1-1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що судовий наказ є виконавчим документом, який підлягає виконанню в порядку, визначеному законом.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначені вимоги до виконавчого документу .

Згідно даної правової норми у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відкривши виконавче провадження постановою від 29.03.2019 р., державним виконавцем визнано судовий наказ № 758/16066/16-ц таким, що відповідає вищевказаним вимогам, оскільки в інакшому випадку державним виконавцем на підставі ст.4 ч.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на розвантаження судів загальної юрисдикції від справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою.

Так, за своїм правовим змістом Судовий наказ є виконавчим документом, на підставі якого проводиться у т.ч. примусове стягнення органами ДВС як заборгованості за житлово-комунальні послуги, так і інших обов`язкових складових боргу.

Згідно листа Вищого спеціалізованого Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.05.2012 № 6-27/0/9-12, нормами ЦПК України, які регулюють наказне провадження, немає прямої заборони щодо видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, якщо буде надано документи про наявність суб`єктивного права у заявника; документи, які підтверджують порушення суб`єктивного права; документи, які підтверджують виникнення права вимоги; договори про надання таких послуг; інші письмові докази, які підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг відповідачами. При цьому важливо, щоб із поданої заяви, чи з наданих розрахунків тощо не вбачалося наявності спору про право. Виконавчий документ у разі видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги видається з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, на думку суду, наведені вище обставини свідчать про те, що під час прийняття державним виконавцем вищевказаного судового наказу для примусового виконання та відкриття виконавчого провадження щодо одного з солідарних боржників - ОСОБА_1 - відповідає нормам чинного законодавства.

Встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що виконавчий документ було прийнято державним виконавцем правомірно, підстави для його повернення стягувачу на час його пред`явлення були відсутні, а тому дії державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження, були правомірними, вичиненими згідно із нормами діючого закону та в межах його повноважень.

Встановленими в судовому засіданні обставинами підтверджено, що в ході розгляду вищевказаної скарги не підтверджено порушення прав боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення у цій справі.

Та обставина, що державним виконавцем прийнято до виконання Судовий наказ не свідчить про порушення прав скаржника, оскільки виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника в силу вимог чинного законодавства (зокрема, ч. 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Крім того, відповідно до ст.544 ч.1 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. А відтак, у ОСОБА_4 , в разі закінчення виконавчого провадження в зв`язку з повним фактичним виконанням, є право регресної вимоги до ОСОБА_5 про стягнення 1/2 частини від стягнутої державним виконавцем суми.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обставини неправомірності дій та рішення державного виконавця, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, останнім правомірно було прийнято виконавчий документ (судовий наказ) до виконання та відкрито виконавче провадження, а тому суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, в зв`язку з безпідставністю.

На підставі викладеного, ст.543 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження, керуючись ст.ст. 13, 258-260, 261,354, 447-451 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на постанову державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Бабенко О.О. від 29.03.2019 р. про відкриття виконавчого провадження ВП 58740037 з примусового виконання судового наказу № 758/16066/16-ц, виданого 02.02.2018 р. Подільським районним судом м.Києва на стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» суми боргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова