СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10873/20

пр. № 2/759/4533/20

05 жовтня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (03115, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, кім. 422) про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовним вимогами, просить суд визначити місце проживаня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 та покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі в якому у них народився син, що проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 , яка піклується про дитину, займається повністю його вихованням та слідкує за розвитком, при цьому позивач ніколи не перешкоджала і немає наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною, відповідач спілкується з сином, приходить в гості до нього, але виникають часто сварки, також при зустрічі відповідач хапає сина і не віддає позивачу, а також провокує конфлікти, через, що позивач переживає, що відповідач наступного разу забере дитину і не віддасть, однак син маленький і постійно потребує материнської опіки, а тому виходячи з того, що дитина постійно проживає з позивачем, яка займається його вихованням, а відповідач ніколи надовго не залишався з сином, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть у період коли сторони проживали разом, тому позивач вважає, що необхідно визначити місце проживання дитини разом матір`ю.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2020 відкрито провадження по справі (а.с. 17).

28.08.2020 від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву в якій він заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що позивач зловживає своїми правами та перешкоджає у законному праві відповідача на виховання та особисте спілкування зі своєю дитиною, тому відповідачем була подана заява до третьої особи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною де він просив прийняти рішення, яким усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною для її виховання та встановити систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, але вказана заява не була розглянута, а відповідач у свою чергу на протязі тривалого часу із за перешкод завданих позивачем не має можливості спілкуватися та виховувати дитину, хоча протягом всього часу відповідач сумлінно та добросовісно забезпечує позивача та дитину, крім цього адреса за якою позивач просить визначити місце проживання дитини вже була визначена у рішенні по справі №759/10876/20, право проживання там дитини та позивача відповідачем не порушувалося, не оспорювалося, а відтак і не могло не визначатися (а.с. 23-26).

18.09.2020 від позивач надійшла відповідь на відзив в якому вона зазначила, що відповідачем не надано жодного доказу вчинення йому перешкод у спілкуванні та побачені з сином, також є неправдивим твердженням того, що аліменти які відповідач сплачує є єдиним доходом позивача, оскільки вона працює провідним експертом у відділі експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем відділу технічних галузях відділення експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем ДП «Український інститут інтелектуальної власності», крім цього позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини, що стосується заяви відповідача до органу та опіки та піклування позивач зазначила, що відповідач дійсно звертався із такою заявою, однак ним не було зазначено графіку побачення з дитиною, також відповідач надає допомогу на утримання сина коли сам забажає, не кожного місяця і в розмірах які сам вважає доцільним, однак вказаних коштів не вистачає на покриття половини витрат на дитину, тому дитина знаходиться на утриманні позивача, також позивач зазначила, що позивач не зрозумів позовні вимоги за якими позивач просить визначити проживання дитини разом з нею за місцем її реєстрації. що передбачено чинним законодавством України, оскільки відповідач не людиною імпульсивною та конфліктною, позивач звернулася із таким позовом, що б в подальшому уникнути можливості відібрання дитини у неї (а.с. 31, 32).

Ухвалою суду від 05.10.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 49).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені уній, просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні.

Третя особи Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 22).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 23.06.1992 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 7).

Між сторонами 21.11.2018 було укладено шлюб у Святошинському районному у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, актовий запис №1342 (а.с. 9).

У вказаному шлюбі у сторін є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Згідно довідки від 07.09.2020 №71-к виданої ДП «Український інститут інтелектуальної власності» ОСОБА_3 є провідний експерт відділу експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем у технічних галузях відділення експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та по топографії інтегральних мікросхем ДП «Український інститут інтелектуальної власності» з 01.09.2005 та з 22.01.2020 по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 33).

Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) виданої ОСОБА_3 07.09.2020 №97/1 про те, що з 01.09.2019 по 31.08.2020 позивачу нарахована заробітна плата у розмірі 97812 грн 27 коп. (а.с. 34).

ОСОБА_3 , знаходиться на обліку в Святошинському РУПСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини, яка складає з травня 2020 р. по серпень 2020 р. 5160 грн 00 коп. (а.с. 35).

Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене.

Частиною 1 ст. 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 ст. 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що дитина повиннп проживати разом з матір`ю з метою захисту прав та інтересів.

Суд вважає, що встановлення саме такого порядку проживання буде повністю відповідати інтересам дитини а також не буде порушувати права батьків щодо виховання та спілкування з дитиною.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини»; Закону України «Про охорону дитинства»; ст.ст. 2, 7, 153, 159 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (03115, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, кім. 422) про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживаня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір по справі у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 06.10.2020.