ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 березня 2020 року

м. Харків

справа № 639/7084/19

провадження № 22-ц/818/2023/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Кругової С.С.,

учасники справи:

Позивач Комунальне підприємство «Сучасне місто»,

Відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадження без повідомлення учасників справи справу

за позовом Комунального підприємства «Сучасне місто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором

за апеляційною скаргою керівника Комунального підприємства «Сучасне місто», в особі представника Дейнеги Максима Володимировича, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 січня 2020 року, постановлену суддею Баркової Н.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 січня 2020 року цивільну справу направлено за підсудністю до Комінтернівського районного суду м.Харкова.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, КП «Сучасне місто», в особі представника Дейнеги М.В. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 січня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що окремий елемент благоустрою, за користування яким позивач просить стягнути плату та штрафні санкції, є об`єктом нерухомого майна, у зв`язку із чим вказана цивільна справа повинна розглядатися іншим судом за виключною підсудністю (за місцем знаходження окремого елементу благоустрою), а не за місцем проживання відповідача, як обрав позивач. Також вказує, що судом не було враховано висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 903/432/18 від 03.10.2019 року, де вказано, що до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений щодо нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Направляючи справу за підсудністю до Комінтернівського районного суду м.Харкова суд першої інстанції виходив з того, що справа з приводу користування окремим елементом благоустрою комунальної власності, який розташований біля будинку АДРЕСА_1 ) підлягає розгляду за правилами виключної підсудності.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що представник КП «Сучасне місто» звернувся із позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначає, що між комунальним підприємством «Сучасне місто» та відповідачем було укладено договір тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності від 01.11.2018 №1348/11/18 строком до 31.10.2019 року, проте, відповідач припинила здійснювати оплату за договором, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 5 508,77 грн., яких: 4 544,50 грн. основна заборгованість, 799,40 грн. пеня, 90,23 грн. 3% річних, 74,64 грн. інфляційні витрати та стягнути судові витрати.

Як вбачається з позову, зобов`язання сторін, невиконання яких є предметом позову, винили між КП «Сучасне місто» та ОСОБА_1 на підставі договору №1348/11/18 тимчасового користування окремим елементом благоустрою комунальної власності для розміщення тимчасових об`єктів підприємницької та іншої діяльності від 01.11.2018 року. З розділів 1 та 2 зазначеного договору вбачається його предмет та характеристика елементу. Так за цим договором виконавець надає замовнику право тимчасової експлуатації (управління) окремим елементом благоустрою комунальної власності міста Харкова (далі-елемент) з метою задоволення соціально-економічних потреб шляхом розміщення тимчасового об`єкта підприємницької або іншої діяльності. Характеристика елемента: вид елемента: частина покриття вулиці. Місцезнаходження елементу: поблизу будинку АДРЕСА_1 . Площа/розміри елементу 17, 56 кв.м. В Додатку №2 до договору міститься схема розташування елемента благоустрою відповідно до топографо-геодезичного знімку .

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пунктах 41 та 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки, позовні вимоги виникли з приводу нерухомого майна, а саме стягнення заборгованості за користування нерухомим майном, що розташоване у Комінтернівському районі м. Харкова, тому підсудність за цим позовом має визначатися відповідно до правил, визначених частиною першою статті 30 ЦПК України, згідно з якими дана справа підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Сучасне місто», в особі представника Дейнеги Максима Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна