Справа № 646/1029/20
№ провадження 2/646/1154/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2020 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
судді Янцовської Т.М.,
з участю секретаря Цмоканич У.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 646/1029/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив заявлені позовні вимоги та просив усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він є власником Ѕ частки зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями. Крім нього у теперішній час у будинку постійно зареєстровані: його син ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 . На підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.12.2016 р. шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. На теперішній час, відповідачка ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 30.05.2017 р., її особисті речі за вищевказаною адресою відсутні. Відповідачка житлом весь цей час не цікавиться, в утриманні, ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає. У позивача виникають проблеми з виплатою надмірних послуг, які нараховують на відповідачку. Оскільки, на даний момент, зв`язок з відповідачкою втрачений та адреса її проживання не відома, позивач не звертався до неї, щоб вона добровільно знялася з реєстрації. Відповідачка відсутня на спірній житловій площі більше двох років і не несе ніяких витрат на її утримання.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, додав, що відповідачка це його колишня дружина, шлюб з якою було розірвано 15.12.2016 р. В травні 2017 р. відповідачка поїхала до Туреччини, а у червні 2018 р. забрала до себе доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка вийшла заміж, її особистих речей у спірному будинку не залишилось, комунальні послуги вона не сплачує. Старший син позивача ОСОБА_3 залишився проживати разом з ним. Позивач бажає залишити своїм дітям спадщину.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалася.
Ухвалою суду від 20.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 09.04.2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення позивача показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлямиза адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
З Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, виданої 20.02.2020 р., вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Згідно акту про не проживання від 02.04.2020 р., відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає останні 3 роки, її особистих речей та документів у будинку не залишилось.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , показали, що у будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідач не проживає понад 3 років, її особистих речей у будинку не залишилось, комунальні послуги вона не сплачує.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що відповідачка ОСОБА_2 більше двох років проживає у Туреччині та має документ на постійне там проживання. Разом з відповідачкою у Туреччині проживає його рідна сестра. ОСОБА_2 ніколи не працювала, бажала створити іншу сім`ю, тому уїхала, та більше не має наміру повернутись. Відповідачка ОСОБА_2 вже тривалий час не проживає в спірному житловому будинку, її особистих речей в будинку не залишилось, комунальні послуги вона не сплачує.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він навчався разом з позивачем, та останній раз бачив відповідачку ОСОБА_2 більше п`яти років назад. В спірному будинку відповідачка не проживає більше п`яти років, її особистих речей в будинку не залишилось, комунальні послуги вона не сплачує. ОСОБА_2 ніколи не працювала, та з того часу як поїхала до Туреччини більше додому не поверталась.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання і проживання членів їх сімей, розпоряджатися власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 3статті 47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У судовому засіданні знайшло своє підтвердження відсутність відповідачки ОСОБА_2 у спірному будинку понад встановлені ст. 405 ЦК України строки без поважних причин. Відповідачка втратила інтерес до даного будинку та проживає за іншою адресою.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, а тому вони підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійснені права власності шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 10.12.2020 року.
Суддя: Т.М. Янцовська
Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , м. Харків, вулиця Південна, 14А.