Провадження № 2/734/848/20 Справа № 734/2128/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 листопада 2020 року смт. Козелецсмт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді - Анохіна А.М.,

за участю секретаря - Науменко О.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме:

земельну ділянку площею 0,2078 гектарів, кадастровий номер :10:003:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області;

земельну ділянку площею 0,8967 гектарів, кадастровий номер :10:001:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області;

земельну ділянку площею 0,3774 гектарів, кадастровий номер :10:002:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області;

земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми ОСОБА_2 розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Лемешівської сільської ради, право на яку посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0178185, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №123 від 21.02.2001 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , які на день смерті проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що після їх смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,2078 га, площею 0,8967 га, площею 0,3774 га, належні на підставі державного акту серії ЯА №765716 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також після їх смерті відкрилась спадщина, яка складається: з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми ОСОБА_2 розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Лемешівської сільської ради, право на яку посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0178185, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №123 від 21.02.2001 року.

Зазначає, що за життя ОСОБА_3 розпорядилась своїм майном, склавши заповіт посвідчений Лемешівською сільською радою від 07 лютого 2001 року за №9, в якому все своє майно заповіла ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , згідно довідки Козелецької селищної ради на день смерті проживали за однією адресою.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 прийняла спадщину, звернувшись до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини та була відкрита спадкова справа, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, оскільки не надано правовстановлюючий документ на вищезазначене спадкове майно.

Посилаючись на вказані обставини, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги.

27.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М.

Ухвалою суду від 28.07.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

03.08.2020 судом здійснено запит до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області про надання спадкової справи.

19.10.2020 до суду від Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області надійшли запитувані матеріали спадкової справи.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася. Як вбачається з матеріалів справи, останні містять заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та відсутності заперечень щодо позовних вимог.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в підготовче судове засідання не з`явився, проте як вбачається з матеріалів справи, останнім подано заяву про розгляд справи за відсутності представника та винесення рішення відповідно до норм чинного законодавства.

За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки, земельні ділянки площею 0,2078 га, площею 0,8967 га, площею 0,3774 га, належні на підставі державного акту серії ЯА №765716 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми Розумовського розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Лемешівської сільської ради, право на яку посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0178185, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №123 від 21.02.2001 року (а.с.14, 15).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2001 ОСОБА_3 розпорядилась своїм майном, склавши заповіт в якому все своє майно заповіла ОСОБА_4 та який було посвідчено Лемешівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області (а.с.9).

Відповідно до довідки №70 від 05.03.2020, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 та мала склад сім`ї: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Таким чином, ОСОБА_4 прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.6).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.03.2020, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2078 гектарів, кадастровий номер :10:003:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.20-21).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.03.2020, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,8967 гектарів, кадастровий номер :10:001:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.22-23).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.03.2020, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки земельну ділянку площею 0,3774 гектарів, кадастровий номер :10:002:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.24-25).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №57/2020, 04.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.55).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами справи.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як встановлено судом, позивач, на виконання вимог ст. 1296 ЦК України, звернулася до Козелецької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки позивачем втрачені, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення (а.с.29).

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 , але у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем права на спадкове майно.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1222, 1225, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 81, 89, 197, 200, 206, 247, 259, 265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання права власності за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2078 гектарів, кадастровий номер :10:003:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,8967 гектарів, кадастровий номер :10:001:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,3774 гектарів, кадастровий номер :10:002:1225 в межах згідно з планом передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №765716, розташованої на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми Розумовського розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Лемешівської сільської ради, право на яку посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0178185, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №123 від 21.02.2001 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М.Анохін