СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/288/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року до Святошинського районного суду м.Києва надійшов позов ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири та автомобіля до вирішення даної справи по суті.

Заявник обґрунтовує заяву про забезпечення позову тим, що ОСОБА_1 , звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення боргу кредитором спадкодавця до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_3 . Вказує, що у своїй вимозі (претензії), яку позивач подавала до 12-ої Київської державної нотаріальної контори, вона просила відповідачів повернути грошові кошти у відповідних до розподілу спадщини розмірах та грошовій одиниці, а саме по 337 500 грн. з кожного, що разом складає 1 012 500,00 грн. До цього часу грошові кошти у сумі 1 012 500,00 грн. від відповідачів не надійшли, причина відмови спадкоємців задовольнити вимоги позивача як кредитора спадкодавця невідомі. Також вказує, що після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина, до якої входить квартира АДРЕСА_2 та автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та яка перейшла у спадок до відповідачів та позивача. Борг у розмірі 1 012 500, 00 грн. відповідачі до цього часу не повернули та після успадкування часток у спадковому майні відповідачі можуть їх відчужити. Тому у позивача як кредитора є підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, це може значно утруднити чи зробити неможливим повернення боргу відповідачами.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Крім того, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачами недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, та про співмірність вказаного способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З врахуванням викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, не надано доводів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, для забезпечення якого заявник просить вжити відповідні заходи.

Так, вбачається, що в даному випадку заявник просить накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . При цьому заявником не надано відповідні докази, зокрема, щодо вартості вказаної квартири та автомобіля час звернення із позовом, що позбавляє суд перевірити співмірність вказаних заходів забезпеченння.

На підставі викладеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи також відсутність доказів співмірності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду у майбутньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Войтенко