Справа № 464/342/20
пр.№ 2/464/567/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

13.03.2020 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.

секретаря судових засідань Бігун Ю.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання і стягнення аліментів за минулий час,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького в розмірі 3000 грн., щомісячно, до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання; про стягнення аліментів за минулий час розмірі 72000 гривень за період з 16.01.2017 по 07.01.2019.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 . 03 лютого 2012 року шлюб з відповідачем розірвано. Зазначила, що на даний час їх донька досягла повноліття, проживає з позивачем, перебуває на її утриманні, навчається на другому курсі денної форми навчання у Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького за спеціальністю "медицина". Вказала, що донька є інвалідом 2 группи з дитинства, хворіє і двічі на рік потребує стаціонарного лікування, тому позивач змушена самостійно нести всі витрати на утримання доньки. Вона забезпечує належний рівень життя доньки, проте, на даний час вона не працює, донька потребує матеріальної допомоги від батька, відповідача в розмірі 3000 грн. щомісячних аліментів, який самоусунувся від батьківського обов`язку.

Крім того, вважає, що відповідач повинен сплатити аліменти, пов`язані з вихованням, розвитком і навчанням спільної дитини за період з 16.01.2017 по 07.01.2019, тобто за два роки до досягнення донькою повноліття в розмірі 72 000 грн., виходячи з розрахунку по 3000 грн. за 24 місяці, оскільки відповідач на надавав жодної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, хоча є здоровим та працездатним, має нерегулярні доходи.

Ухвалою суду від 20.01.2020 відкрите провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просить позов задовольнити. Вказала, що відповідач відразу після розірвання шлюбу самоусунувся від виховання доньки, не піклувався і не надавав жодної матеріальної допомоги, знаходився за кордоном і запевняв, що надасть матеріальну допомогу на навчання дитини. На даний час донька навчається на 2-му курсі в медичному університеті, потребує матеріальної допомоги, позивач самостійно здійснює оплату вартості навчання у вищому закладі в розмірі 32000 грн., донька не отримує стипендію. Також зазначила, що донька має незадовільний стан здоров`я, змушена двічі на рік отримувати лікування в умовах стаціонару. Дитина проживає з нею і вона самостійно утримує доньку. З відповідача аліменти на неповнолітню доньку не стягувались, оскільки відповідач запевняв про надання допомоги за умов навчання доньки. На даний час донька досягла повноліття, продовжує навчатись у вищому навчальному закладі, що потребує відповідних фінансових затрат. Оскільки відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, тому звернулась з даним позовом до суду про примусове стягнення щомісячних аліментів і аліментів за минулий час, коли донька ще була неповнолітньою, з врахуванням понесених нею витрат на оплату за навчання.

Третя особа в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала аналогічні пояснення, викладені у фабулі позову, просить позов задовольнити. Вказала, що отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1500 грн., не може працевлаштуватись у зв`язку з стаціонарним навчанням. Після розлучення батько не приймав жодної участі в її вихованні і утриманні, не спілкувався з нею, лише матір забезпечує її, здійснює оплату за навчання, купує одяг, продукти харчування, ліки.

Відповідач в судові засідання 18.02.2020 і 13.03.2020 не з`явився, відзив не подав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово позивача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач і відповідач з 22 липня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03 лютого 2012 року розірвано (а.с.5,6).

Встановлено, що позивач і відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . (а.с.7) Дитина сторін ОСОБА_5 12.04.2019 змінила прізвище, після державної реєстрації - Громико В.Ю. (а.с.8)

З копії довідки з місця проживання вбачається, що ОСОБА_2 проживає з матір`ю, позивачем по справі (а.с.11).

З копії довідки серія 12ААА вбачається, що дитина сторін має інвалідність другої групи з дитинства (а.с.10)

Відповідно до довідки №210, виданої 15.01.2020, ОСОБА_2 є студентом 2 курсу медичного факультету Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького. Термін навчання до 30.06.2024. (а.с.9)

З`ясовано, що форма навчання є денною, що призводить до неможливості студентки офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім цього в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні величини аліментних платежів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я доньки, відсутність відомостей про стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів на утриманні інших двох неповнолітніх дітей (зі слів позивача),вартість навчання дитини і денну форму, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти в розмірі, максимально наближеному до прожиткового мінімуму - 2000 грн., починаючи з часу звернення позивачки до суду з даним позовом.

На переконання суду, відповідач як працездатна особа має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання і вказаний розмір поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні доньки, буде більш ніж достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

При цьому, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, то в цій частині позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання за минулий час в розмірі 72000 грн. за період із 16.01.2017 по 07.01.2019.

Дійсно, особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення.

Статтею 191 СК України регламентовано, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, позивачем суду не надано.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Тому підстав для стягнення аліментів за минулий час суд не вбачає і в цій частині відмовляє.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів.

Крім цього, на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць.

На підставі ст.ст.182, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., щомісячно, починаючи з 16.01.2020 і до закінчення ОСОБА_2 навчання у Львівському національному медичному університеті імені Данила Галицького, але не довше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

Виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті вимог про стягнення аліментів за минулий час - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Сихівським районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Сихівський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м.Львова, не працює, проживає АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Львова, навчається на 2 курсі медичного факультету Львівського національного медичного університету ім.Д.Галицького, проживає АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст виготовлено 17.03.2020.

Суддя О.Ю.Горбань