ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2/756/2173/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 березня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Табачука Д.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у вказаній квартирі, яка належить позивачу на підставі договору дарування, зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач, відповідач з часу реєстрації 30.03.2000 ніколи у вказаній квартирі не проживав, мешкав разом з позивачем за адресою АДРЕСА_2 , у 2015 виїхав до Російської Федерації, де проживає по теперішній час, участі в утриманні квартири не бере, знятись з реєстрації особисто не бажає та не має можливості.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення відповідного оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності позивачу на підставі договору дарування квартири від 14.07.2008, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. (а.с. 16).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №10845250 від 22.10.2019 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 30.03.2000 по теперішній час.

З відповіді Оболонського управління поліції ГУ НП в м. Києві №5292/125/51/-2019 від 03.10.2019 убачається, що з 2017 скарги від ОСОБА_2 з приводу конфліктних ситуацій чи вселення в квартиру АДРЕСА_3 до управління не надходили та не реєструвались (а.с.18).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач виїхав до Російської Федерації, фактичним місцем проживання відповідача на даний час є АДРЕСА_4 , що підтверджується наданою суду копією довіреності, посвідченої на території Російської Федерації 30.08.2019.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити;

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768, 40 грн.;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба