Справа № 496/4488/19
Провадження № 2/496/737/20
22 грудня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Буран В.М.,
секретаря - Мединської К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Чорноморська» про розірвання договору оренди землі № 35-17 від 01.03.2017 року та стягнення судових витрат, -
Представник позивача - адвокат Запорожець А.І. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до СТОВ Чорноморське» з вимогами про розірвання Договору оренди землі № 35-17 від 01.03.2017 року та стягнення судових витрат.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, є спадкоємцем земельної ділянки площею 5,8879 га., яка знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, Дачненська сільська рада, що належала її матері - ОСОБА_2 , на підставі Держаного акту на право приватної власності на землю, серія Р1 № 495659, виданого Біляївською районною державною адміністрацією 24.10.2002 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.03.2017 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Агрофірма Чорноморська» було укладено договір оренди землі №35-17 строком на 7 (сім) років. За умовами п.п. 4.1. Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає не менш ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4. цього Договору, яка становить 177 550,62 гривень, та відповідно п. 9.4 Договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати її, у строки визначенні договором. Згідно із ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. На протязі 2018-2019 р. відповідач не здійснив виплату орендної плати, а орендна плата за 2017 рік була виплачена з великими затримками, в період 2018-2019 р. орендар взагалі не оброблював землю, тому позивач просить розірвати договір в судовому порядку.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились та від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 44).
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, виклик учасника справи здійснювався за адресою визначеною матеріалами справи, яка також зазначена в Договорі № 35-17, як адреса СТОВ «Агрофірма Чорноморська», що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України.
В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи.
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ознайомившись із долученими до матеріалів справи документами, вивчивши аргументи представника позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі договору оренди землі № 35-17 від 01.03.2017 року (далі - Договір) ОСОБА_1 передала СТОВ «Агрофірма Чорноморська» в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку, договір укладено строком на 7 (сім) років. (а.с. 10-11)
За умовами п.п. 4.1. Договору - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, що складає не менш ніж 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4. цього Договору, яка становить 177 550,62 гривень.
Відповідно до п.п. 4.2. Договору - за письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати вказаної в п.п. 4.1. цього Договору та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції, передача якої в рахунок Орендної плати оформлюється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами.
Згідно з п.п. 4.4. Договору - орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено цей Договір пропорційний фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується раз на рік до 25 грудня поточного року.
Згідно з п.п. 9.4. Договору - орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату у терміни, визначені цим Договором.
У п.п. 12.4. Договору зазначено, що сторони договору також передбачили дію договору, яка припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частина 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача щодо підстав для розірвання договору суду не були надані, при укладенні спірного договору оренди землі сторони погодили у п.п. 12.4 Договору, згідно якого дія договору припиняється в тому числі шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, враховуючи, що відповідач взяте на себе зобов`язання щодо виплати орендної плати в установлений договором термін не виконав без поважних причин, тому не дотримався умов договору, що дає підстави для розірвання договору.
Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову.
У прохальній частині позовної заяви представник позивача - адвокат Запорожець А.І. також просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, остаточний розрахунок яких буде поданий до закінчення судових дебатів у справі. Однак доказів сплати та остаточного розрахунку понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду не були надані, тому суд стягує судові витрати, які відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються в тому числі з судового збору.
У відповідності зі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
Керуючись ст. 90 ЗК України, ст.ст. 626, 628 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 133, 137, 141 259, 263, 265, 280-282, 351 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 31.12.2020 року.
Суддя Буран В.М.