справа № 209/2257/19
№ провадження 2/208/807/20
11 лютого 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
Головуючого, судді - Івченко Т.П.
За участю: секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «зменшення розміру аліментів»,-
1.Позиція сторони позивача.
В вересні 2019 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - ОСОБА_1 , просить:
- зменшити розмір аліментів стягуваних з мене на користь ОСОБА_2 відповідно до наказу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.05.2018 року №209/1062/18, зокрема: стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання якої: місто АДРЕСА_1 , Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу), платника аліментів, але не менше 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік починаючи з дня подачі позовної заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 травня 2018 року з - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання якої: місто АДРЕСА_1 , Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.04.2018 року до досягнення ним повнолітнього віку. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На сьогоднішній день позивач проживає у місті Ладижин з в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від шлюбних відносин у сторін народилась дитина ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Вінницькій області. Позивач зазначає, що працює в місті Ладижині на посаді інженера механізації та автоматизації виробничих процесів в філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», а тому власного житла не має, та винаймає його. Має на утримані цивільну дружину, яка не працює, у зв`язку з знаходженням в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років та малолітню дитину. Відповідно до стягнення за судовим наказом вважає, що сума стягуваних аліментів в середньому 4000 тисячі гривень значно перевищує рекомендований розмір на дитину відповідного віку.
2. Позиція відповідача.
Відповідач, ОСОБА_6 не скористалась своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подала зустрічний позов.
3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.
03.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом.
06.08.2019 року ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області справу у відповідності до ч.1 ст. 31 ЦПК України направлено до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
16.10.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження в спрощеному порядку.
Позивач ОСОБА_1 використав право на подачу заяви про проведення судового розгляду за своєю відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного судового рішення.
Відповідач, ОСОБА_6 будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце судового розгляду, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовні вимоги не подала, судові повістки отримувала особисто.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
4. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 травня 2018 року з - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання якої: місто АДРЕСА_1 , Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.04.2018 року до досягнення ним повнолітнього віку (а.с. 13), що підтверджено постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 липня 2018 року.
Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджено постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 липня 2018 року (а.с. 13).
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , перебувають у фактичних шлюбних відносинах від яких у них народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Вінницькій області, серія НОМЕР_3 (а.с. 14).
Позивач ОСОБА_1 зазначає, що працює в місті Ладижині на посаді інженера механізації та автоматизації виробничих процесів в філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», що підтверджено довідкою (а.с. 12).
5. Правові норми законодавства застосовані судом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.
Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.
Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.
Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З 1 січня 2020 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину.
Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн.
Відповідно до Сімейного кодексу (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Таким чином, з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становитиме:
?для дітей віком до 6 років - 889,5 грн.;
?для дітей віком від 6 до 18 років - 1109 грн.
Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно з приписом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Не визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права дитини, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги про зменшення розміру стягнення аліментів суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково. Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_1 від обов`язку утримання дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками, щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані докази по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 повинен виконувати у відношенні своїх своєї старшої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, щоб не порушувати право дитини на достатній рівень життя.
Суду надано дані про наявність на утриманні позивача ОСОБА_1 іншої неповнолітньої дитини, але відсутні докази та обґрунтування, які б свідчили про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на достатньому та гарантованому розмірі дитину. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд визначає, що розмір аліментів в частині стягнення з аліментів на утримання дитини необхідно визначити в частині від доходу. Так, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку).
8. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судові витрати підлягають стягненню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «зменшення розміру аліментів» - задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються за Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області № 209/1062/2018 від 10 травня 2018 року, відповідно до судового наказу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя Івченко Т. П.