22-ц/804/1218/20
263/1486/18

Головуючий у 1-й інстанції Музика О.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2019 року, ухваленого у складі судді Музика О.М., повний текст рішення складено 30 вересня 2019 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Купінської (Скалун) Лесі Миколаївни

про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про скасування постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. (нині - Купінська - а.с. 188) № 25/02 від 05.02.2018р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на спадщину; зобов`язання приватного нотаріуса Скалун Л.М. встановити майно спадкодавця його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким він проживав і був зареєстрований за однією адресою, а саме: будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , витребуючи відомості щодо цього майна, та видачу йому, як спадкоємцю першої черги за законом, свідоцтва про право на спадщину.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Скалун Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, на підставі чого було заведено спадкову справу № 1782017 відомості внесені до Спадкового реєстру України № 48763604 від 15.08.2017р.

05.02.2018р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Скалун Л.М. з проханням встановити майно спадкодавця ОСОБА_2 та витребувати відповідні відомості про його спадщину вищевказані будинок та земельну ділянку у місті Бахмуті, оскільки правовстановлюючі документи з права власності батька на це нерухоме майно втрачені. А також просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно.

Але, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, з чим не погоджується, оскільки відомості щодо права власності батька на спадкове майно містяться у відповідних державних реєстрах. Нотаріус згідно із ст. 46 Закону України «Про нотаріат» має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, але цього нотаріус не зробив, у зв`язку з чим відмова у вчиненні нотаріальної дії є необґрунтованою і такою, що порушує його спадкові права.

В ході розгляду справи відповідачем подано відзив на позову заяву у формі заперечень (а.с. 33-34), які вмотивовані положеннями п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів, а позивачем правовстановлюючих документів на майно (будинок і земельну ділянку) не було надано. Нотаріусом отримано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - довідка № 112608251 від 02.02.2018р., де дані про належність будинку і земельної ділянки спадкоємцеві ОСОБА_2 відсутні, що унеможливило вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Лесі Миколаївні про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, керувався положеннями ст.ст. 1216, 1268, 1269 ЦК України, Закону України «Про нотаріат» та виходив з того, що на спадкоємців покладений обов`язок представити документи, які підтверджують факт набуття спадкодавцем права власності на спадкове майно у встановленому законодавством України порядку. Враховуючи, повідомлення нотаріусом позивача про необхідність надання ним правовстановлюючих документів для оформлення спадщини, і не надання ним таких документів, беручи до уваги відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно таких відомостей, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус діяв у відповідності до наведених положень Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату та час розгляду справи. Суд позбавив позивача права подати відповідь на відзив відповідача, який не було направлено. Не викликавши позивача в судове засідання, суд позбавив його можливості надати пояснення щодо фактів звернення до Бахмутського БТІ та міського управління Держгеокадастру у Бахмутському районі та м. Бахмут та відмови цих органів у наданні інформації. За доводами неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, позивач вказав, що: суд не врахував законодавчо встановлену заборону нотаріусам безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії, а також можливість витребування нотаріусом необхідних документів для вчинення нотаріальної дії; судом не було досліджено документи, що підтверджують право власності батька на земельну ділянку і частину будинку; використані судом правові позиції Верховного Суду не мають відношення до даної справи і, разом з тим, суд не врахував ті правові позиції Верховного Суду, на які звертав увагу позивач щодо неправомірності дій нотаріуса.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається за участю позивача, який підтримав доводи скарги, за відсутності відповідача приватного нотаріуса Купінської Л.М., від якої надійшла заява про вирішення справи у її відсутність (а.с. 188), неявка якої в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 23).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-6).

Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся 15.08.2017р. син - ОСОБА_1 . В заяві про прийняття спадщини ОСОБА_1 повідомив, що усі необхідні документи ним будуть додані додатково (а.с 37). Цього ж дня було заведено спадкову справу № 1782017 відомості внесені до Спадкового реєстру України № 48763604 від 15.08.2017р. (а.с. 24).

05.02.2018р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун Л.М. із заявою № 5/02-14, в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 , яка складається з: житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36, 37).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.02.2018р. № 112608251, сформованої приватним нотаріусом Скалун (нині Купінська) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , інші відомості у реєстрі відсутні (а.с. 39).

За повідомленням позивача в суді апеляційної інстанції йому, як спадкоємцю за законом першої черги після смерті батька, за первісно поданою до нотаріуса заявою від 15.08.2017р. видано свідоцтво про право на частину спадщини, а саме на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 39).

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скалун (нині Купінська) Л.М. від 05.02.2018р. № 25/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на жилий будинок АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку за цією ж адресою. Правовою підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом указано те, що нотаріальна дія не може бути вчинена через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 8).

Згідно витребуваної судом і наданої 28.08.2018р. в ході розгляду справи довідки про належність нерухомого майна, зареєстрованого у КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012р. ОСОБА_2 на праві власності належить ? частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою артемівською державною нотаріальною конторою від 05.08.1994р. (а.с. 74).

Також за даними спрямованого на адресу суду першої інстанції листа Міськрайонного управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 26.12.2018р., власником земельної ділянки АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі рішення Артемівського виконкому від 04.01.1995р. № 17 та згідно рішення Виконавчого комітету Артемівської міської ради Народних депутатів від 21.12.1994 року № 693 щодо передання ОСОБА_2 цієї присадибної ділянки площею 407кв.м, та на підставі виданого спадкодавцеві державного акту від 22.12.1994р. на право приватної власності на землю за № 1343 (а.с. 86-93).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню за наявності обов`язкових до того процесуальних підстав (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК), з подальшим постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо порушення судом норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України)

В апеляційній скарзі (а.с. 163-164) позивач вказує на неповідомлення його про час, місце і дату судового засідання, в якому було прийнято оскаржуване рішення, чим було порушено його право на надання обґрунтованих пояснень і заперечень всупереч вимогам ст. 129 Конституції України і положень ст. 6 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя.

В матеріалах справи наявна заява позивача від 08.07.2019р. (а.с. 146) про проведення судових засідань по справі в його відсутність з посиланням на постійну зайнятість, пов`язану з проходженням військової служби у Збройних Силах України на території проведення операції об`єднаних сил.

Втім, дійсно, не вбачається належного повідомлення позивача згідно із вимогами ст.ст. 128-130 ЦПК України про дату, час і місце судового засідання на 27.09.2019р., коли було прийнято судове рішення: відсутні відомості про отримання адресатом (позивачем) направленого судом інформаційного листа (а.с. 150).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України ці обставини, на які посилається апелянт, є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду. У зв`язку з цим оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за позовом ОСОБА_1 .

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо позбавлення судом його права на подання відповіді на заперечення відповідача не відповідають дійсності, оскільки із цими запереченнями приватного нотаріуса позивач особисто був ознайомлений, про що мається розписка (а.с. 44), але ж подаючи згодом низку заяв до суду та будучи присутнім в судовому засіданні в підготовчому провадженні (а.с. 65), ОСОБА_1 так і не скористався правом на подання відповіді на заперечення відповідача.

Разом з тим, перевіряючи законність дій нотаріуса, суд першої інстанції, вивчивши закон, на підставі якого діяв нотаріус, вчинив належну перевірку всіх зібраних доказів з дотриманням вимог ст. 89, ч. 5 ст. 263 ЦПК України і з`ясував в достатньому обсязі обставини, що мають значення для справи, результатом чого стало обґрунтоване рішення по суті виниклих спірних правовідносин з точки зору застосування норм матеріального права про відмову в задоволенні позову, з чим колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Аналіз застосованих судом норм матеріального права і висновки апеляційного суду

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", який регулює виниклі по справі правовідносини у редакції, що діяла на момент їх виникнення у зв`язку із відкриттям спадщини і звернення позивача до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини (далі по тексту -Закон N 3425-XII).

Частиною 2 ст. 1 Закону N 3425-XII передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Положеннями п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Обов`язок нотаріуса вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону N 3425-XII, на чому наголошує позивач, де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Положеннями п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. в редакції на момент постановлення нотаріусом оскаржуваної відмови від 05.02.2018р. (далі Порядок № 296/5): при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

За змістом положень в п. 4.15 цього Порядку № 296/5: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно із п. 4.18 Порядку № 296/5: якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону N 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону N 3425-XII, не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону N 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Як встановлено, 15.08.2017р. ОСОБА_1 подано заяву в порядку використання прав за ст. 1269 ЦК України про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Але через неподання спадкоємцем правостановлюючих документів на жилий будинок АДРЕСА_1 і земельну ділянку у АДРЕСА_3 Бахмуті інформації щодо правових підстав володіння спадкодавця 05.02.2018р. нотаріус відмовив у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину з підстав, передбачених п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 8).

Статтею 50 Закону N 3425-XII передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Вказаний порядок оскарження роз`яснений ОСОБА_1 у змісті оскаржуваної постанови нотаріуса від 05.02.2018р.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ "Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року N 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Об`єктом судового оскарження по даній справі є відмова у вчиненні нотаріальних дій. А предметом розгляду даної справи є перевірка законності дії приватного нотаріуса ОСОБА_4 (Скалун) ОСОБА_5 .М., якою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки і жилого будинку.

Позивач вказує на незаконність ухваленої відмови нотаріуса, що суперечить положенням ст. 46 Закону України «Про нотаріат», що унормовує право нотаріуса витребувати від юридичних осіб документи - в даному випадку правовстановлюючі документи на майно спадкодавця ОСОБА_2 , необхідні для видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину, у взаємопоєднанні із вимогами ч. 3 ст. 49 цього Закону про заборону безпідставної відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії і ст. 34 цього ж Закону про вжиття нотаріусами дій щодо охорони спадкового майна.

В поданій заяві про прийняття спадщини ОСОБА_1 повідомив, що усі необхідні документи ним будуть додані додатково (а.с 37).

Проте, документів на підтвердження складу спадкового майна і його належності спадкодавцеві спадкоємець ОСОБА_1 на вимогу нотаріуса не надав. Хоча позивач підтвердив в суді апеляційної інстанції факт отримання ним свідоцтва про право на частину спадщини, що залишилася від батька на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 39).

І в ході розгляду справи судом першої інстанції не здобуто відомостей про звернення позивача до нотаріуса з 15.08.2017р. і до прийняття ним рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії (тобто до 05.02.2018р.) із клопотанням про витребування необхідних документів, в отриманні яких спадкоємець має складнощі, в тому числі через відмову відповідних органів, які на запит суду в межах розгляду даної справи надали документи щодо спадкових жилого будинку і земельної ділянки (а.с. 86-93).

За неповідомленням нотаріусу вищевказаної інформації щодо решти спадкового майна (земельна ділянка і будинок), яке не охоплене виданим позивачеві свідоцтвом про право власності на спадщину, у суду були відсутні правові підстави для покладення на нотаріуса в даній справі за судовим рішенням обов`язку зі встановлення майна спадкодавця і витребування відомостей щодо цього майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою, в тому числі, для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Втім, нотаріусом до ухвалення відмови позивачеві було вчинено регламентовані законодавством дії щодо запитування відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які виявили належність на праві власності спадкодавцеві лише квартири у місті Маріуполі, на що позивачеві і було видано свідоцтво право на спадщину. А відомості про належність спадкодавцеві спірних будинку і земельної ділянки в цьому реєстрі відсутні, в чому пересвідчилась і колегія суддів в ході апеляційного перегляду справи.

В ході розгляду справи судом першої інстанції на запити суду були отримані документи КП «Бахмутське БТІ» (а.с. 74) і Держгеокадастру та органів місцевого самоврядування (а.с. 86-93) на підтвердження факту належності спадкодавцеві ОСОБА_2 ? частини жилого будинку і земельної ділянки у м. Бахмуті. Ці документи здобуті вже після прийняття нотаріусом оскаржуваної відмови від 05.02.2018р. Намагань безпосередньо спадкоємця ОСОБА_1 витребувати ці документи з зібраних матеріалів не вбачається.

Ці документи не спростовують обґрунтованості прийнятої нотаріусом відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Доводи апеляційної скарги позивача з приводу не дослідження судом цих документів, що підтверджують право власності батька на земельну ділянку і частину будинку, не є такими, що відповідають дійсності, оскільки суд в своєму рішенні дослідив і виклав посилання на такі документи, але за хронологією їх здобуття у часі, з урахуванням ненадання їх нотаріусу до 05.02.2018р., такі документи не впливають на правильність прийняття відмови нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину.

З огляду на вимоги процесуального закону (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), який не надає права суду виходити за межі заявлених позивачем вимог та захищати його право іншим способом, ніж обраний позивачем, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту своїх спадкових прав може бути його позов, ініційований позивачем в межах іншого провадження про визнання права на спадщину у вигляді тих об`єктів нерухомого майна, інформація про які стала відома вже після ухваленої 05.02.2018р. нотаріусом відмови у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину за законом, і цього права не позбавлений позивач. І такий правовий шлях захисту своїх спадкових прав в порядку ст. 392 ЦК України був роз`яснений судом в змісті оскаржуваного судового рішення.

Посилання позивача на положення ст. 34 Закону України «Про нотаріат» щодо вжиття нотаріусом заходів з охорони спадкового майна не є юридично спроможним, оскільки вжиття таких заходів здійснюється за заявою спадкоємців або за повідомленням підприємств, установ, організацій, громадян, або на підставі рішення суду про оголошення фізичної особи померлою чи за своєю власною ініціативою (ч. 2 ст. 1283 ЦК України, глава 9 Порядку № 296/5), а сторони не засвідчили надходження таких заяв/повідомлень, принаймні від позивача ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Купінської (Скалун) Л.М.; відсутні відомості про оплату спадкоємцем ОСОБА_1 (який прийняв частину спадщини ОСОБА_2 у вигляді квартири в м. Маріупол) нотаріальної дії з заходів по охороні спадкового майна, його опису, охорони та зберігання описаного спадкового майна.

На підставі наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, правомірною зазначену нотаріусом підставу відмови у вчиненні нотаріальної дії - п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» щодо неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, ненадання яких і неповідомлення про які спадкоємцем підтверджено в ході судового розгляду справи і в суді апеляційної інстанції, з урахуванням відсутності даних про реєстрацію права власності спадкодавця на це майно.

Оскільки обставини справи у наведеній позивачем для зразку справі № 754/16825/15-ц інші, аніж у даній справі, і відмова нотаріуса у видачі свідоцтва була пов`язана із прийняттям спадщини кількома спадкоємцями, а не як в даній справі через неподання спадкоємцем правовстановлюючих документів на об`єкти спадщини, то викладені правові позиції Верховного суду в постанові від 19.03.2018р. не можуть бути використані у даній справі. А крім того, у тій справі № 754/16825/15-ц підтверджено висновок про неможливість прийняття позитивного рішення за заявленою вимогою про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, бо такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України "Про нотаріат".

Рівно, як стосується інших обставин, аніж у даній справі, і наведена у змісті апеляційної скарги справа № 761/23525/15-ц щодо незаконності дій нотаріуса зі зняття іпотечних заборон з нерухомого майна і подальшого неправомірного посвідчення договорів міни.

Висновки суду по суті розгляду позову ОСОБА_1 зведені з додержанням норм матеріального права і процесуального закону щодо процедури доказування, а доводи апеляційної скарги позивача в наведеній частині правильності висновків суду не спростовують.

За таких обставин, коли виявлено процесуальні порушення, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову згідно вищенаведеного мотивування.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2019 року скасувати повністю і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Купінської (Скалун) Лесі Миколаївни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева

Л.М.Кочегарова