справа № 156/254/20
Провадження № 2/156/266/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2020 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Федечко М. О.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 156/254/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_3 . Свої позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме, 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та частина земельної ділянки, яка призначена для обслуговування даного житлового будинку. 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 склав заповіт за яким, все належне йому майно, в тому числі житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповів своїм дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вони звернулися до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального окргу Башинської Л.П. із заявами про прийняття спадщини.

Спадкоємцем за законом є також ОСОБА_4 - дружина померлого. Спадкових прав після смерті батька оформити не можуть, у зв`язку з тим, що втрачено правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а саме, договір дарування житлового будинку від 14 вересня 2017 року, реєстраційний номер 1479 посвідчений нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С.

Так як батько заповів усе своє майно їм у рівних частках, тому кожній із них належить по Ѕ частині від однієї другої частини житлового будинку та по одній четвертій частині земельної ділянки.

Із інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їм стало відомо, що власником земельної ділянки, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на підставі договору дарування № 2184 від 22 грудня 2017 року посвідчений нотаріусом Іваничівської ДНК Кононенко Л.С. Однак нотаріус повідомила, що оскільки вони не є стороною правочину, тому отримати дублікат договору дарування немає можливості. На підставі викладеного просять визнати за ОСОБА_1 право власності на одну четверту частину житлового будинку та одну четверту частину земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 та за ОСОБА_3 право власності на одну четверту частину житлового будинку та одну четверту частину земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Позивачі та їх представники в судове засідання не з`явилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Також нею до матеріалів справи долучено копії будинкової книги, договір дарування земельної ділянки, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічний паспорт на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , договір дарування житлового будинку, паспорт та картка фізичної особи платника податків.

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у права людини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому суд приймає визнання ним позову у даній справі.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_3 .

При житті, 24 грудня 2013 року ОСОБА_3 склав заповіт за яким, все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах (а.с.14).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0128 площею 0,25 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить ОСОБА_4 . Також вказаною інформацією стверджується, що житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 в рівних долях, по 1/ 2 частині належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 15). Підставою набуття права власності по 1/ 2 частині житлового будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є договір дарування житлового будинку (а.с.83-84).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 - 22 грудня 2017 року подарувала земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку ОСОБА_4 (а.с.14).

На підставі вказаного договору ОСОБА_4 стала належати земельна ділянка площе 0,25 га. цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що у с. Заболотці. Також їй і належтить 1/2 частина житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 і вчасно прийняли спадщину після його смерті подавши у встановлені законом строки заяви про її прийняття, таким чином набули право власності кожна по 1/4 частині житлового будинку шляхом спадкування.

Щодо визнання за позивачами права власності по 1/4 частині земельної ділянки, яка знаходиться в с. Заболотці в розмірі 0,25 га. із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, який знаходиться в АДРЕСА_1 , то суд зазначає наступне.

За положеннями статті 2 ЦК України земельні відносини регулюються земельним законодавством.

Позивачі вважають, що право власності на 1/2 частину земельної ділянки перейшло до їхнього батька на підставі статтей 120, 125, ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Як вбачається із договору дарування житлового будинку його укладено 15 вересня 2017 року, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Договір дарування земельної ділянки укладений 22 грудня 2017 року після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року, справа № 689/26/17 при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них.

За таких обставин спадкодавцю належала Ѕ частина земельної ділянки розміром 0,25 га., яка знаходиться в с. Заболотці Іваничівського району цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а тому позивачі також шляхом спадування кожна набули у власність по ј чатині земельної ділянки.

За таких обставин вимоги позивачів є обґрунтованими та підставними.

Судові витрати по справі суд покладає на позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, ч. 3 ст. 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України ст. ст. 392, 1233, 1235, 1268 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), мешканки АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), мешканки АДРЕСА_2 до ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), мешканки АДРЕСА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку та земельні ділянки в порядку спадкування задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель загальною площею 0,25 га., що знаходиться на території Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель загальною площею 0,25 га., що знаходиться на території Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Іваничівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. О. Федечко