ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року

м.Суми

Справа №585/120/19

Номер провадження 22-ц/816/610/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Машини І.М. у м. Ромни, повний текст якого складено 04 листопада 2019 року, та на додаткове рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Машини І.М. у м. Ромни, повний текст якого складено 18 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

10 січня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила: визнати незаконним наказ ФОП ОСОБА_2 № 1206 від 06.12.2018 про її звільнення 06.11.2018 з посади продавця непродовольчих товарів, поновити на роботі з 06.11.2018, визнати незаконним наказ ФОП ОСОБА_2 № 0402 від 02.04.2019 «Про внесення змін до наказу про звільнення № 1206 від 06.12.18», стягнути на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення по день завершення судом розгляду позовної заяви по суті.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона працювала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 згідно з наказом № 1002-3 від 02.10.2017 та трудовим договором № 10-03-2 від 03.10.2017. Відповідно до умов трудового договору, а саме пунктів 3, 4, 5 - час виконання роботи та вихідні установлюються згідно з графіком, про зміну вихідних днів сторона сповіщає за два дні, робота у вихідні, святкові та неробочі дні підлягає компенсації відповідно до чинного законодавства. З 27 жовтня 2018 року по 05 листопада 2018 року вона перебувала у відпустці. Перед відпусткою відповідач ФОП ОСОБА_2 та завідувач магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1» у м. Ромни ОСОБА_3 з співзасновником магазину ОСОБА_4 особисто і в телефонних розмовах повідомили їй, що після відпустки вона буде звільнена, на що вона попросила розрахуватися з нею за роботу, виплативши передбачену трудовим договором заробітну плату та звільнити її згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, на що отримала відмову.

Оскільки після її виходу з відпустки відповідач не виконав умови трудового договору, а саме: не надав графік виходу на роботу у листопаді, робоче місце, обладнане відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці, не видав необхідний інвентар та робочий одяг, не повернув ключі від магазину, не повідомив нові паролі доступу до електронної документації, електронної пошти, програм звітності та системи сигналізації магазину, вважала, що 06 листопада 2018 року відповідачем односторонньо фактично були припинено трудові відносини.

У зв`язку з цим, 15 та 28 листопада 2018 року на підставі ч. 3 ст. 38, ч. 1 ст. 39 КЗпП України вона надіслала відповідачу письмове повідомлення про розірвання трудових відносин у зв`язку з порушенням ним законодавства про працю та умов трудового договору, на що відповіді не отримала. На її думку, у грудні 2018 року відповідач оформив фальшиві акти про прогул за листопад 2018 року та табель обліку робочого часу і незаконно звільнив її 06 листопада 2018 року через відсутність на роботі без поважних причин на підставі наказу від 06 грудня 2018 року № 1206 на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Не погоджуючись з цим, вона звернулася до суду, так як з 06.11.2018 по 11.11.2018 перебувала на лікарняному з приводу власної хвороби, а з 12.11.2018 по 16.11.2018 перебувала на лікарняному по догляду за своєю неповнолітньою дитиною-інвалідом. У зв`язку з цим, відповідач видав наказ № 0402 від 02 квітня 2019 року «Про внесення змін до наказу про звільнення № 1206 від 06.12.18», яким звільнив її іншою датою - тепер вже 12 листопада 2018 року знову за прогул. Посилаючись на те, що не допустивши її до роботи у листопаді 2018 року, відповідач штучно створив видимість начебто прогулів, у грудні 2018 року оформив фальшиві акти за листопад 2018 року та табель обліку робочого часу, просила позов задовольнити.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 грн 00 коп.

Не погодившись з зазначеними рішеннями суду, ОСОБА_1 подала апеляційні скарги, в яких, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судових рішень, просила їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову та відмовити в ухваленні додаткового рішення.

В апеляційній скарзі на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 вказує, що відповідач порушив місячний строк накладення дисциплінарного стягнення, передбачений ч.1 ст. 148 КЗпП України, оскільки з 12 листопада 2018 року (дата звільнення) по 02 квітня 2019 року (дата винесення наказу № 0402 «Про внесення змін до наказу про звільнення № 1206 від 06.12.18», яким змінено дату звільнення на 12 листопада 2018 року) минуло більше одного місяця. Суд не дав належну оцінку її доводам, зокрема і про те, що відповідач по телефону та через «Вайбер» повідомлялась про її перебування на лікарняному в листопаді 2018 року. Зазначає, що акти, доповідні записки та пояснення свідків є неналежними доказами. Вважає, що видаючи наказ № 0402 від 02 квітня 2019 року, відповідач порушив порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачений ст. 149 КЗпП України.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2019 року зазначає, що була позбавлена можливості надати свої заперечення та докази з приводу заяви представника відповідача ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення, оскільки не повідомлялась судом про її надходження. Вважає розмір стягнутих з неї витрат на правничу допомогу необґрунтовано завищеним.

У відзиві на апеляційну скаргу, ФОП ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року - без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представників - адвоката Яковця Є.О., ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг, представників відповідача - адвоката Пилипенко О.С., ОСОБА_14., які проти скарг заперечували, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу ФОП ОСОБА_2 № 1002-2 від 02.10.2017 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду продавця непродовольчих товарів 03.10.2017 з окладом згідно з штатним розкладом (том 1, а.с. 5).

03 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено трудовий договір № 10-03-2 строком на один місяць, у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону за 14 днів до закінчення строку дії договору про його розірвання, останній пролонгується на кожний наступний місяць, згідно з яким працівник зобов`язаний виконувати обов`язки продавця непродовольчих товарів, а фізична особа зобов`язується оплачувати працю працівника у розмірі 3204,00 грн на місяць, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, крім випадків, коли працівник працює неповний робочий день чи неповний робочий місяць, забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобов`язань, обладнати робоче місце відповідно до вимог нормативних актів про охорону праці, надати необхідний інвентар, робочий одяг. Час виконання робіт установлюється згідно з графіком. При цьому сторони мають право встановлювати сумарний облік робочого часу за певний період (місяць, квартал тощо). Тривалість робочого часу не повинна перевищувати у вибраному періоді нормальну тривалість робочого часу з розрахунку 40 годин на тиждень, вихідні дні надаються не менше 2-х днів на тиждень згідно з графіком (том 1, а.с. 6).

Згідно з наказом ФОП ОСОБА_2 № 1023-1 від 23.10.2018 продавцю непродовольчих товарів ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати з 24.10.2018 по 26.10.2018 на 3 календарні дні (том 1, а.с. 9).

Наказом ФОП ОСОБА_2 № 1023-2 від 23.10.2018 надано продавцю непродовольчих товарів ОСОБА_1 щорічну відпустку з 27.10.2018 по 31.10.2018 на 5 календарних днів (том 1, а.с. 8).

Відповідно до наказу ФОП ОСОБА_2 № 1031 від 31.10.2018 продовжено строк щорічної відпустки продавця непродовольчих товарів ОСОБА_1 з 01.11.2018 по 05.11.2018 на 5 календарних днів (том 1, а.с. 7).

31 жовтня 2018 року позивачем було направлено відповідачу, як роботодавцю, повідомлення про вчинення ним грубих порушень законодавства про працю України та умов укладеного трудового договору (том 1, а.с. 10).

Як вбачається з листа непрацездатності, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Ромни» Роменської міської ради 06.11.2018, ОСОБА_1 з 06.11.2018 перебувала на лікарняному, стати до роботи зазначено 12.11.2018 (том 1, а.с. 12).

Відповідно до наказу ФОП ОСОБА_2 № 1206 від 06.12.2018 ОСОБА_1 - продавця непродовольчих товарів, звільнено 06.11.2018 через відсутність на роботі з 06 листопада по 06 грудня 2018 року без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (том 1, а.с. 13).

З актів про відсутність працівника на роботі встановлено, що продавець ОСОБА_1 не вийшла на роботу з 06 листопада 2018 року по 06 грудня 2018 року (том 1, а.с. 33-44).

Продавець ОСОБА_1 не виходила на роботу 06 листопада 2018 року, 07 листопада 2018 року, 08 листопада 2018 року, з 06 листопада по 16 листопада 2018 року, з 06 листопада 2018 року по 27 листопада 2018 року, у телефонних розмовах за її мобільним телефоном ( НОМЕР_1 ) причину своєї відсутності не пояснила, що підтверджується доповідними записками ОСОБА_3 - керуючої магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1» м. Ромни до ФОП ОСОБА_2 (том 1, а.с. 46-50).

Відповідно до доповідної записки ОСОБА_3 - керуючої магазином «ІНФОРМАЦІЯ_1» м. Ромни, від 06.12.2018 ФОП ОСОБА_2 вбачається, що продавець непродовольчих товарів ОСОБА_1 не виходить на роботу з 06 листопада по 06 грудня 2018 року, у телефонних розмовах за її мобільним телефоном ( НОМЕР_2 ) причину своєї відсутності не пояснила (том 1, а.с. 45).

З листа ФОП ОСОБА_2 № 1114 від 14.11.2018, адресованого ОСОБА_1, вбачається, що остання не з`являлась на робочому місці з 06.11.2018 по 13.11.2018, на телефонні дзвінки 06.11.2018 за номером НОМЕР_1 не відповідала, на телефонний дзвінок керуючого магазином ОСОБА_3 07.11.2018 відповіла, але не дала пояснень щодо причини своєї відсутності, у зв`язку з чим її просили повідомити письмово протягом доби з дня отримання цього листа причину нез`явлення на роботі з 06.11.2018 керуючому магазином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 особисто або за поштовою адресою: АДРЕСА_3, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», у випадку відсутності письмового пояснення чи пропуску роботи без поважної причини попереджено про звільнення згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України (том 1, а.с. 51-52).

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 направила ФОП ОСОБА_2 повідомлення про розірвання трудових відносин у зв`язку з невиконанням працедавцем законодавства про працю та умов трудового договору, а також 28 листопада 2018 року - повторно повідомлення про розірвання трудових відносин у зв`язку з невиконанням працедавцем законодавства про працю та умов трудового договору (том 1, а.с. 53-54, 130-133).

07 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_2 на вищевказане повідомлення направила відповідь разом з трудовою книжкою та копією наказу про звільнення ОСОБА_1 (а.с. 55 56).

Відповідно до табелів обліку використання робочого часу за листопад та грудень 2018 року ФОП ОСОБА_2 , позивач була відсутня на роботі з 06 листопада по 06 грудня 2018 року включно, тобто 16 робочих днів (том 1, а.с. 57-58).

01 листопада 2018 року позивачем на адресу начальника управління Держпраці у Сумській області, начальника Головного управління ДФС у Сумській області, прокурора Сумської області було направлено скаргу щодо грубих порушень трудового законодавства України ФОП ОСОБА_2 (том 1, а.с. 127).

Згідно з актом № СМ 2247/1778/АВ від 22.11.2018 інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Яременко Т.Б. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1 - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»; АДРЕСА_2 , в ході якого порушень вимог законодавства про працю не виявлено (том 1, а.с. 59-62).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2018 року по справі 585/1894/18 (номер провадження 2/585/778/18) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , прізвище позивача змінено на дошлюбне « ОСОБА_1 » (том 1, а.с. 70).

З листа № 432 від 27.03.2019 вбачається, що ПП «Явір-2000» у 2017 та 2018 роках не здійснювало централізовану охорону магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» у м. Ромни та відповідного договору щодо надання послуг з охорони на вказаний об`єкт не укладено (том 1, а.с. 95).

З відповіді Управління Держпраці у Сумській області № 29 від 29.03.2019 ФОП ОСОБА_2 вбачається, що роботодавець може змінити дату, з якої працівника звільнено з роботи, шляхом внесення змін до наказу про звільнення та вказати нову дату звільнення, встановивши її наступним робочим днем після закінчення терміну непрацездатності працівника, що вказаний в листі непрацездатності (том 1, а.с. 104).

Відповідно до наказу ФОП ОСОБА_2 № 0402 від 02.04.2019 у зв`язку з наявною інформацією про перебування продавця непродовольчих товарів ОСОБА_1 в період з 06.11.2018 по 11.11.2018 на лікарняному (відповідь КНП «ЦПМСД міста Ромни» РМР № 01-20/311 від 01.04.2019, копія листа непрацездатності АДО № 204752), керуючись КЗпП України та отриманими роз`ясненнями Управління Держпраці у Сумській області від 11.03.2019 №2338/18-27/04/2019/2149, внесено зміни до наказу про звільнення № 1206 від 06.12.2018, шляхом викладення його в наступній редакції: « ОСОБА_1 , продавця непродовольчих товарів, звільнити 12.11.2018 через відсутність на роботі з 12.11.2018 по 06.12.2018 без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України (том 1, а.с. 103). У зв`язку з цим, відповідач направив позивачу листа з проханням надати трудову книжку для внесення відповідного запису, завірену копію вказаного наказу та роз`яснення Управління Держпраці у Сумській області та копію відповіді КНП «ЦПМСД міста Ромни» РМР № 01 20/311 (том 1, а.с. 104-106).

16 травня 2019 позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про внесення змін до повідомлення про розірвання трудових відносин від 15.11.2018, шляхом викладення його в наступній редакції: «Повідомляю Вас, що із 01.11. 2018 я розриваю трудові відносини між нами у зв`язку з невиконанням Вами, як працедавцем, законодавства України про працю, умов трудового договору та не виплати мені заробітної плати у розмірі 33309,18 грн» (том 1, а.с. 119).

Відповідно до медичного висновку № 12 від 29.11.2018 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має захворювання «Легка розумова відсталість з порушенням поведінки, затримкою розвитку мови», що відповідає розділу Х, пункту 1 підпункту 1,6 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років (том 1, а.с. 134).

Згідно з довідкою КНП «ЦПМСД міста Ромни» РМР №1312 від 16.11.2018 ОСОБА_12 , 2003 р.н., звільнений від занять, відвідувань дошкільного навчального закладу з 05.11.2018 по 16.11.2018 (том 1, а.с. 136).

Відповідно до договору № 01/09 від 01.09.2018, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ПП Аудиторська фірма «Зевс», останній надає комплекс послуг з ведення бухгалтерського та кадрового обліку (том 1, а.с. 186-187).

Як вбачається з додатків до договору № 01/09 від 01.09.2018 ОСОБА_1 аванс/заробітна плата за вересень 2018 року до видачі вказано 3000,23 грн, за жовтень 2018 року - 2808,64 грн, за листопад 2018 року - 490,28 грн, за грудень 2018 року - 197,63 грн (том 1, а.с. 188-189).

Згідно із списком подій «Охоронна фірма «Альфа-А» об`єкт № 183005 магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» ПП ОСОБА_13 з 01.09.2018 по 13.03.2019 вбачається, що при знятті та постановки магазину на сигналізацію прізвища позивача не вказано (том 1, а.с. 190-202).

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивоване тим, що при звільненні позивача з роботи за прогул відповідач діяв правомірно, оскільки вона була відсутня на роботі з 12 листопада 2018 року по 06 грудня 2018 року без поважних причин.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2019 року, під час розгляду справи в суді, наказом відповідача № 0402 від 02.04.2019 (після того, як йому стало відомо про перебування продавця непродовольчих товарів ОСОБА_1 в період з 06.11.2018 по 11.11.2018 на лікарняному) внесено зміни до наказу про звільнення № 1206 від 06.12.2018, шляхом викладення його в наступній редакції: « ОСОБА_1 , продавця непродовольчих товарів, звільнити 12.11.2018 через відсутність на роботі з 12.11.2018 по 06.12.2018 без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Встановивши, що підставою для звільнення ОСОБА_1 стала відсутність її на роботі без поважних причин в період з 12 листопада 2018 року по 06 грудня 2018 року включно, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з роботи за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України відповідає вимогам чинного трудового законодавства.

Суд дійшов до такого висновку на підставі належної оцінки досліджених доказів, зокрема, табелю обліку робочого часу ФОП ОСОБА_2 за листопад-грудень 2018 року, показань свідків, актів про відсутність працівника на роботі, листа непрацездатності, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Ромни» Роменської міської ради, акту № СМ 2247/1778/АВ від 22.11.2018, складеного інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Яременко Т.Б., якою проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 та в ході якого порушень вимог законодавства про працю не виявлено.

Позивач не спростувала зазначену в цих документах інформацію та не довела, що вони є неналежними доказами.

Всупереч положенням ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження причин поважності своєї відсутності на роботі в період з 12 листопада 2018 року по 06 грудня 2018 року включно.

Доводи позивача про те, що вона з вини власника була позбавлена можливості працювати не підтверджені жодними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення відповідачем місячного строку накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 148 КЗпП України та порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого ст. 149 КЗпП України, є безпідставними та на правильність висновків судів не впливають, оскільки наказ про звільнення було видано не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку, як це передбачено ст. 148 КЗпП України, а в подальшому, після надання лікарняного, до нього іншим наказом було внесено зміни щодо дати звільнення позивача у зв`язку із перебуванням її на лікарняному з 06.11.2019 по 11.11.2018.

Твердження позивача про повідомлення у переписці у вайбері роботодавця про перебування на лікарняному з 06.11.2018 (том 1, а.с. 132 - 133), не підтверджують поважність причин відсутності її на робочому місці з 12.11.2018 по 06.12.2018.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн 00 коп, суд першої інстанції правильно вважав його обґрунтованим та таким, що відповідає обсягу виконаних робіт. Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційні скарги, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваних судових рішень під час апеляційного провадження.

Колегія суддів також враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

З ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 , відповідно до приписів ст. 137 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, які складаються з надання усної консультації ФОП ОСОБА_2 з визначення правової позиції по справі на стадії апеляційного розгляду - 500 грн (1 година), опрацювання апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, нормативно - правової бази 1500 грн (3 години), складання відзиву на апеляційну скаргу - 2000 грн (2 години) і підтверджуються детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є співмірними із складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони відповідача.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2019 року та додаткове рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина