Справа № 192/1059/20
Провадження № 2/192/1258/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"08" грудня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю секретаря судового засідання Корота Л.С.,

представника позивача Амеліної Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №0318/0173 про надання останньому кредиту в сумі 18000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56 відсотків річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 01 грудня 2024 року.

У відповідності до умов договору банк зобов`язується надати позичальнику на умовах договору кредит, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати та повернути в передбачені договором строки кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19934 грн. 91 коп., з яких 16855 грн. 50 коп. заборгованість за основним боргом, 3060 грн. 93 коп. заборгованість за процентами, 03 грн. 52 коп. 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 09 грн. 05 коп. 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 01 грн. 07 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 04 грн. 84 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, від сплати яких відповідач ухиляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку до закінчення дії кредитного договору.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, у зв`язку з неявкою відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 52), у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд заслухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №0318/0173 від 02 грудня 2019 року (а.с. 21-29) про надання останньому кредиту в сумі 18000 грн. 00 коп. терміном на 60 місяців зі сплатою за користування кредитом процентів та інших платежів нарахованих згідно п. 3.3 цього договору зі строком повернення кредиту не пізніше 01 грудня 2024 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №0318/0173 від 02 грудня 2019 року, позивач вважає, що станом на 01 липня 2020 року, у відповідача виникла заборгованість в загальній сумі 19934 грн. 91 коп., з яких 16855 грн. 50 коп. заборгованість за основним боргом, 3060 грн. 93 коп. заборгованість за процентами, 03 грн. 52 коп. 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 09 грн. 05 коп. 3 відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 01 грн. 07 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 04 грн. 84 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (а.с. 7, 8).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.

Таким чином, для можливості стягнення заборгованості за кредитним договором з врахуванням вищезазначених норм матеріального права, позивач повинен довести суду зокрема, що ним виконано умови кредитного договору і надано грошові кошти (кредит) відповідачу.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони при підписанні договору домовились, що банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, пункт 3.2 договору.

Номер поточного рахунку на який надається кредит зазначений в п. 1.1.12 договору НОМЕР_1 (а.с. 21).

Разом з тим позивач до позовної заяви доказів на підтвердження виконання з боку позивача умов договору, а саме передачі обумовленої суми коштів в порядку визначеному договором відповідачу не додав.

Суд не приймає доводи представника позивача про те, що оскільки договір про споживчий кредит підписано обома сторонами, тому дана обставина підтверджує виконання збоку позивача умов договору в частині передачі коштів відповідачу, оскільки сам факт підписання кредитного договору лише підтверджує наявність домовленості між двома сторонами, а факт виконання умов договору сторонами повинен підтверджуватись належними доказами, зокрема квитанціями, видатковими касовими ордерами, довідкою про рух коштів по рахунку відповідача тощо, які суду не надані. Також безпідставні доводи представника позивача, що оскільки в розрахунку заборгованості зазначено про наявність у відповідача заборгованості, то це свідчить про виконання позивачем умов договору про надання кредитних коштів, оскільки зазначений розрахунок складений безпосередньо представником позивача і не містить підпису відповідача.

З доданих до позову роздруківок руху коштів по рахункам відповідача, які належним чином не оформлені, оскільки не містить будь-яких ознак особи, яка складала вказані роздруківки (підпису, посади), відсутня роздруківка по рахунку НОМЕР_1 , який зазначений в договорі, як поточний, а надання коштів на будь-який інший рахунок відповідача не передбачено укладеним сторонами договором про споживчий кредит №0318/0173.

Тому суду вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є безпідставними, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України; керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 274, 278, 279, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 00032129 до ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.