ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року

м.Суми

Справа №592/16224/19

Номер провадження 22-ц/816/711/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Титора Руслана Миколайовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в її користування жилу кімнату 5 площею 10,9 кв. м, кімнату 6 площею 14,1 кв. м залишити в користуванні відповідача з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , 2009 року народження, кухню 4 площею 5,7 кв. м, ванну кімнату 3 площею 2,1 кв. м, туалет 2 площею 1,0 кв. м, коридор 1 пл. 4,7 кв. м залишити в спільному користуванні.

Свої вимоги мотивувала тим, що квартина АДРЕСА_1 належить до державної власності, наймачем був її чоловік ОСОБА_4 , а після його смерті, за її згодою, наймачем квартири став син ОСОБА_2 . У спірній квартирі зареєстрована вона з 1988 року та малолітня дочка відповідача ОСОБА_3 , 2009 року народження. У порядку виконання рішення суду 02 серпня 2019 року вона була вселена до спірної квартири, однак відповідач виганяє її з житла та створює перешкоди в користуванні квартирою, виніс все належне їй майно і заперечує проти її користування квартирою.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням задоволено.

Встановлено порядок користування жилою площею квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділено ОСОБА_1 в користування жилу кімнату 5 площею 10,9 кв. м;

- виділено ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , 2009 року народження, в користування жилу кімнату 6 площею 14,1 кв. м;

- кухню 4 площею 5,7 кв. м, ванну кімнату 3 площею 2,1 кв м, туалет 2 площею 1,0 кв. м, коридор 1 площею 4,7 кв. м залишено в спільному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Титор Р.М., посилаючись на неповноту та неправильність встановлення обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із припиненням шлюбних відносин із попереднім наймачем квартири ОСОБА_4 позивач у 2000 році залишила квартиру, забравши свої особисті речі, та до 2019 року інтересу до спірної квартири не проявляла, участі у ремонті після пожежі в квартирі не брала. Після вселення позивача за рішенням суду у квартиру 02 серпня 2019 року вона отримала ключі від житла, однак жодного разу до квартири не приходила, ніяких претензій щодо проживання чи визначення порядку користування квартирою не заявляла, участі в утриманні житла не бере, за комунальні послуги не сплачує.

Вказує, що після смерті батька, відповідно до рішення ВК Сумської міської ради від 04 травня 2011 року, відповідач, за згодою позивача, є головним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що при наданні у користування позивача кімнати 6 площею 11,6 кв. м, відповідачу та членам його сім`ї (дружина та дочка-інвалід дитинства) залишається кімната площею 14,1 кв. м, це становитиме по 4,7 кв. м на кожну особу, що менше визначеної ст. 22 Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, норми житлової площі не менше 9 кв. м на одну особу.

Зазначає, що внесення змін у Договір найму квартири можливе лише за наявності згоди відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує про відсутність у неї іншого житла та безпідставність доводів апеляційної скарги про залишення спірної квартири разом з речами у 2000 році. Доводить, що дружина відповідача вселилася у квартиру без її згоди, незаконно, а дитина народилася вже після надання квартири у користування, тому доводи про наявність у них права користування по 4,7 кв. м житлової площі є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Титора Р.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1 та її адвоката Смірнової О.Л., яка просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 Суми площею 39,31 кв. м, належить до державної власності (а.с. 11, 12, 36-37).

Житлова площа квартири становить 25 кв. м, в тому числі: 1-а кімната 10,9 кв. м, 2-а кімната 14, 1 кв. м, коридор, кухня, вбиральня, ванна.

Головним квартиронаймачем був колишній чоловік позивача ОСОБА_4 , після смерті якого, за згодою ОСОБА_1 , головним наймачем став їх син ОСОБА_2 (а.с. 4 зв., 31, 32, 35)

У вказаній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 з 1988 року, її син ОСОБА_2 з грудня 2000 року та онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 10, 13, 18, 65, 67-69).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, ОСОБА_1 було вселено до квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

У порядку примусового виконання рішення ОСОБА_1 02 серпня 2019 року було вселено у спірне житло, однак відповідач створює перешкоди в користуванні квартирою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами, як наймачем та членом сім`ї наймача, відсутня домовленість щодо порядку користування квартирою, виникають конфлікти, відповідач перешкоджає ОСОБА_1 здійснювати її права, а тому необхідно встановити порядок користування квартирою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу Української РСР особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з ст. 63 Житлового кодексу Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму, жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 816 ЦК України, порядок користування житлом наймачем та особами, які постійно проживають разом з ним, визначається за домовленістю між ними, а у разі спору - встановлюється за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач є членом сім`ї наймача квартири, зареєстрована у ній, а отже має охоронюване законом право користуватися житловим приміщенням.

При її вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, тому вона має право на користування квартирою нарівні з відповідачем, як наймачем квартири.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано залишив у спільному користуванні сторін нежилі приміщення, та, врахувавши факт проживання у спірній квартирі дружини та неповнолітньої дочки відповідача, виділив у користування ОСОБА_1 жилу кімнату 5 площею 10,9 кв. м, а у користування ОСОБА_2 - житлову кімнату 6 площею 14, 1 кв. м.

Питання внесення змін у договір найму квартири не було предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки у судовому засіданні представник позивача - адвокат Смірнова О.Л. заявила клопотання про залишення без розгляду цих позовних вимог (а.с. 71), що підтверджує позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу, тому доводи апеляційної скарги щодо цього знаходяться поза межами розгляду справи апеляційним судом.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Титора Руслана Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук