ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3692/19 Номер провадження 22-ц/814/2109/20Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2020 року у складі судді Іващенко Ю. А.

у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Позов мотивовано тим, що 18.02.2018 о 19 год. 45 хв. в м. Лубни по вул. Вишневецьких Полтавської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , своїми діями порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 березня 2018 року у справі № 539/397/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП не була застрахована, а тому в силу статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 11.05.2018 здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 34 353,60 грн власнику пошкодженого транспортного засобу «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який 03.04.2018 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування, та 16.05.2018 - оплату звіту про оцінку майна - ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» у сумі 1520,00 грн.

Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 35 873,60 грн, які позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу з покладенням на нього судових витрат по справі.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2020 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу 35 873 грн 60 коп. відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір в сумі 1921 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач виплатив страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу та має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в період з квітня 2018 року по лютий 2019 року ним за домовленістю із потерпілою особою ОСОБА_2 було сплачено на картковий рахунок останнього у АТ КБ «ПриватБанк» суму у розмірі 37 100 грн на відшкодування завданої шкоди.

Вказує, що суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не врахував наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження сплати ним завданої матеріальної шкоди.

Вважає, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки сума компенсації була виплачена ним потерпілій особі у повному обсязі, тобто зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди ним виконане, а за вимогами позивача має відповідати ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 18.02.2018 о 19 год 45 хв. в м. Лубни по вул. Вишневецьких Полтавської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 березня 2018 року у справі № 539/397/18 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні п. 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Згідно частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

Згідно звіту № 186 про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку), виконаного на замовлення Моторного (транспортного) страхового бюро України, вартість відновлювального ремонту автобуса «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу без ПДВ становить 34 353,60 грн.

Вартість робіт зі складання звіту про оцінку автомобіля «Рута», державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 1520,00 грн.

03 квітня 2018 року власник пошкодженого транспортного засобу - автомобіля «Рута», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18 лютого 2018 року.

З наказу № 4422 від 10.05.2018 про відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих, довідки від 08.05.2018 про розмір відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих, з платіжних доручень № 904663 від 11.05.2018 та № 904883 від 16.05.2018 вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 34 353, 60 грн та ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» за оплату послуг аваркома (експерта) - 1520 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, Моторне (транспортне) страхове бюро України має право на відшкодування суми коштів страхового відшкодування (в порядку регресу), які підлягають стягненню з відповідача, як з винної особи у ДТП, з урахуванням того, що на дату вчинення ДТП відповідач - водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України).

Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 з урахуванням положень пункту 21.3 статті 21 Закону № 1961-IV, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності, чинного на території України.

При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторне (транспортне) страхове бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (Моторне (транспортне) страхове бюро України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 Закону № 1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) страховим бюро України на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Встановивши факт відшкодування МТСБУ потерпілому ОСОБА_2 шкоди, завданої внаслідок винних дій відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з останнього розмір виплаченого відшкодування в порядку регресу.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта на добровільну виплату потерпілому ОСОБА_2 коштів у відшкодування завданої шкоди у розмірі 37 100 грн факту виконання позивачем обов`язку з відшкодування шкоди не спростовують та на висновки суду першої інстанції не впливають.

Враховуючи наведене, судова колегія апеляційного суду залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Оскільки ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору у розмірі 500 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 500 грн за подання апеляційної скарги на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна