Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

В складі: головуючого судді Решетова В.В.

секретар судового засідання Сушко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ФГ «Берельох» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів

В С Т А Н О В И В :

Позивач ФГ «Берельох» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів, мотивуючи тим, що 18.09.2007 року між ФГ «Берельох» та ОСОБА_2 , правонаступником якої згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2017 року є ОСОБА_1 , було укладено договір оренди землі сільськогосподарського призначення, який зареєстровано 26.02.2008 року у Новотроїцькому реєстраційному окрузі Херсонської філії ДП «Центру ДЗК» за №4АА79700018, строк дії договору десять років, тобто до 26.02.2018 року. За попередньою домовленістю з ОСОБА_1 договір продовжено ще на десять років, про що свідчить отримання нею суми в 30000,00 грн., що підтверджують відомості на виплату грошей №6 та розписка ОСОБА_1 , яка написана власноручно, за що сплачено державі податок в сумі 3600,00 грн. На пропозицію ФГ «Берельох» 22.01.2018 року укласти додаткову угоди до вище вказаного договору оренди землі від 26.02.2008 року, відповідач не відреагувала, а від підписання додаткової угоди ухилилась. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07.06.2018 року на підставі позову ОСОБА_1 вище вказану земельну ділянку їй фактично повернено, тому аванс у сумі 30000,00 грн. за 2018 рік є безпідставно набутими грошовими коштами і підлягають поверненню ФГ «Берельох».

Просять стягнути з ОСОБА_1 на користь ФГ «Берельох» безпідставно набуті грошові кошти у сумі 30000,00 грн. та судові витрати на оплату послуг представника позивача.

Позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові, доповнили, що ФГ «Берельох» за період 2018 року не обробляло земельну ділянку відповідача, тому вона безпідставно отримала грошові кошти в сумі 30000,00 грн., просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, її інтереси були представлені адвокатом Єпур В.І., який позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як договір оренди укладений з ОСОБА_2 , після її смерті спадщину отримала та оформила в 2016 році ОСОБА_1 . Строк дії договору оренди закінчився 26.02.2018 року. В липні 2017 року позивач сплачує ОСОБА_1 10000,00 грн. за оренду її земельної ділянки в 2018 році, тобто наперед. У них була домовленість, що ФГ «Берельох» користується земельною ділянкою та сплачує орендну плату ОСОБА_1 , але договір про оренду землі вона підписувати не буде. Таким чином ФГ «Берельох» користувався земельною ділянкою ОСОБА_1 та сплатив орендну плату за це. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові докази, які сторони вважають достатніми для вирішення спору по суті, з точки зору їх належності та допустимості, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV.

Судом встановлено, що дійсно, між ФГ «Берельох» та ОСОБА_2 склались договірні відносини, що підтверджується договором оренди землі сільськогосподарського призначення від 18.09.2007 року, на земельну ділянку площею 5,19 га, яка розташована на території Новомихайлівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Договір зареєстрований Новотроїцькому реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії ДП «Центру ДЗК» за №4АА79700018.

Сторонами не заперечувалось, що після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку успадкувала ОСОБА_1 , але відповідно до п. 39 Договору оренди право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що він як керівник ФГ «Берельох» не використовував у 2018 році земельні ділянку площею 5,1879 га, яка належить відповідачу ОСОБА_1 та надав в підтвердження цього інформаційну довідку та розрахунки посівної площі зернових культур та площі складових земельної ділянки, розрахунок заборгованості, звіт про площі /а.п. 36-71/, але з наданих документів не можливо зробити висновок про площі посівів, оскільки показник площі вираховується в залежності від врожайності, яка явно не однакова на всій площі земельної ділянки, тому такі розрахунки неможливо врахувати.

В судовому засіданні підтверджено факт користування позивачем ФГ «Берельох» земельною ділянкою відповідача ОСОБА_1 , а саме відомістю на виплату грошей №6 за оренду 2017-2018р., розпискою ОСОБА_1 від 27.08.2017 року про отримання часткової орендної плати за 2017-2018 рік в розмірі 10000,00 грн. за користування її земельною ділянкою ФГ «Берелох» площею 5,1879 га та відомістю на виплату грошей за серпень 2017 рік, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала грошові кошти від ФГ «Берельох» у сумі 4590,36 грн., листом ОСОБА_1 до голови ФГ «Берельох» від 03.01.2019р. про усунення перешкод у користуванні її земельною діялнкою /а.п. 09,10, 11, 75/.

З огляду на вказані документи суд вважає, що ФГ «Берельох» наперед (авансом) давали кошти відповідачу за користування її земельною ділянкою.

У зв`язку з посиланнями позивача у позові на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07.06.2018 року, судом досліджені у судовому засіданні рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07.06.2018 року справа №662/105/18 та постанова Херсонського апеляційного суду від 28.01.2020 року справа №662/105/18, рішення Новотроїцького районного суду від 14.05.2020 року справа № 662/662/18 та постанова Херсонського апеляційного суду від 30.09.2020 року справа № 662/662/18, якими також підтверджено факт користування земельною ділянкою ОСОБА_1 ФГ «Берельох» та суд з урахуванням положень ч.5 ст. 82 ЦК України приймає цей факт як доведений так як обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Посилання позивача та його представника на постанову про закриття кримінального провадження від 31.10.2019 року, як на підтвердження факту того, що фермерське господарство не користувалось земельною ділянкою ОСОБА_1 суд не бере до уваги, так як вказана постанова свідчить лише про факт закриття кримінального провадження, але ніяким чином не спростовує факт використання земельної ділянки відповідача та в розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України не входять до преюдиційних.

Окрім цього з протоколу допиту свідка ОСОБА_4 , яка є головним спеціалістом з земельних питань у Новомихайлівській сільській раді від 10.10.2018 року, з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 09.10.2018 року, вбачається факт користування ОСОБА_5 , який є головою ФГ «Берельох» земельною ділянкою відповідача ОСОБА_1 /а.п. 79-81/.

Позивач у позові посилається на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07.06.2018 року №662/105/18, згідно якого визнано недійсним договір оренди землі № 66 від 27.08.2017 року, оформлений між ФГ «Берельох» та ОСОБА_1 , в зв`язку з підписанням цього договору не ОСОБА_1 , а сторонньою особою /а.п. 8/.

Згідно Постанови №662/105/18 Херсонського апеляційного суду від 28.01.2020 року, залишено без змін рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області №662/105/18 від 07.06.2018 року.

Відповідно до Постанови Херсонського апеляційного суду № 662/662/18 від 30.09.2020 року в позові ФГ «Берельох» до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди від 22.01.2018 року до договору оренди землі від 26.02.2008 року остаточно було відмовлено.

Тому, до набрання рішенням Новотроїцького районного суду №662/105/18 від 07.06.2018 року законної сили, тобто до дати прийняття остаточної Постанови апеляційним судом 28.01.2020 року, є підстави для висновку про користування позивачем спірною земельною ділянкою. Судом враховано також проведення державної реєстрації оспорюваного в провадженні №662/105/18 договору оренди №66 від 27.08.2017 року, яку проведено 20.09.2017 року /а.п. 8/.

Факт користування позивачем земельною ділянкою також підтверджується ініціювання ФГ «Берельох» судового провадження про визнання укладеною додаткової угоди від 22.01.2018 року щодо спірної земельної ділянки, в зв`язку з отриманням відповідачем коштів за оренду землі.

Крім того, судом враховано і сплата коштів відповідачу двома окремими платежами в 2017 році /а.п. 9, 10/, що також вказує на здійснення фактичного користуванняч спірною земельною ділянкою.

Вищезазанчені докази в їх сукупності кореспондуються один з одним, є логічними та послідовними та вказують на фактичне користування спірною земельною ділянкою позивачем.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи і потерпілого без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

При цьому, згідно з приписами частини 2 статті 1212 ЦК України ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року по справі № 6-88цс13 зазначено, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна.

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи.

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, зокрема, через помилку, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1, 2 статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Таким чином, ОСОБА_1 набула грошові кошти правомірно, тобто отримала їх від позивача за користування ним її земельною ділянкою, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,141, 258, 263, 265 ЦПК України, Закону України «Про оренду землі»

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ФГ «Берельох» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Решетов