РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Лещенко О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Антонівська сільська рада про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Антонівська сільська рада про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 31.10.2017року, житловий будинок літ. «А» був збудований до 05.08.1992 році.

Забудовником є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 на підставі виписки із наказу від 26.11.1986 року на підставі протоколу засідань земельної комісії радгосп-заводу «Янтарний» було надано земельну ділянку для будівництва та складено Акт від 26.11.1986 р.про відведення земельної ділянки.

На земельній ділянці площею 0,06 га, виділеній від 26.11.1986 року відповідно до виписки із Наказу по совхозу-заводу «Янтарному» Агропрому Херсонської області за №25/3 дозволено будівництво ОСОБА_3 одноповерхового будинку розміром 8,96 х 11,86 м., житловою площею 70 м. кв. по тимчасовому проекту №124-24-12, сарай -літня кухня 4.0 х7,5м.

Згідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок Комунального підприємства «Херсонське БТІ» від 30.10.2017року з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 600 кв.м., складається: із житлового будинку літ. «А», загальною площею 45,5кв.м., жилою площею 27,2 кв.м.; підсобного 18,3 м. кв. (прим.№1 кухня площею -15,4 м. кв.,прим. №2 житлове площею 12,6 м. кв., №3 житлова площею 14,6 м. кв., І коридор площею 2,9 кв.м.), господарські споруди ворота №1; хвіртку №2; огорожу №3.

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 13.07. 1962року.

12.11.1983 року ОСОБА_4 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно довідки ОСОБА_3 значилася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 з 17.07.1975 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно , яке складається з житлового садибного будинку типу за вказаною вище адресою.

Окрім позивача іншим спадкоємцем є її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає окремо. Батько чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть.

Листом від 13.02.2018 року за №452/02-14 державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок і рекомендовано звернутися до суду.

Оскільки, оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно може бути виданий лише власнику майна, що не можливо у зв`язку з його смертю, позивав звернулась до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

З огляду на викладене, норми ст.ст. 376,1216,1218,1220,1223,1261 ЦК України позивач просила визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не сповістив.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлені у встановленму законом порядку.

Враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріалаи справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Матеріалами справи, а саме, свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 13.07. 1962року, підтверджується, що ОСОБА_1 (дошлюбне ОСОБА_7 ) є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.08.2017 року .

12.11.1983року ОСОБА_4 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.11.1983 року серія НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.14.-10367 від 27.10.2018 року ОСОБА_3 значилася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 з 17.07.1975 ркоку.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З огляду на наведені норми права правове значення при вирішення спору має встановлення факту набуття спадкодавцем права на спірне нерухоме майно.

Так, матеріалами справи, у тому числі матеріалами дослідженої в ході судового розгляду інвентарної справи № 42608 ( АДРЕСА_1 ) встановлено, що на підставі виписки наказу радгоспу- заводу «Янтарний» Агропрому Херсонської області та складеного акту про відведення земельної ділянки громадянкі ОСОБА_3 від 26 жовтня 1986 року, рішення Антонівської селищної ради, від 7 січня 1987 року ОСОБА_3 на зазначеній ділянці дозволили будівництво житлового будинку.

Пунктом 9 договору визначено, що після закінчення будівництва на земельній ділянці будинок приймається в експлуатацію та стає особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої ради депутатів трудящих повної готовності побудованих споруд, оформленої актом комісії.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

В матеріалах інвентарної справи відсутні будь-які дії, спадкодавця, які б свідчили про його бажання за життя оформити своє право власності на житловий будинок.

Позивачем також не надано доказів обґрунтованості відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності та документів на забудову.

Згідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складеного Комунальним підприємством «Херсонське бюро технічної інвентаризації» за станом на 30.10.2017 року вбачається, що жилий будинок самочинно збудований та документи на право власності не оформлені.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами частини 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомого майна є набуття спадкодавцем такого права у встановленому законодавством України порядку.

При цьому підстави виникнення права власності у спадкодавця визначаються законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва, зокрема ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

Так, відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, пунктом 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року № 1/5, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

За змістом вказаних нормативних документів, які регулювали виникнення права власності на нерухоме майно на момент закінчення спірного житлового будинку спадкодавцем, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А. 3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Однак за життя спадкодавець, ОСОБА_3 , свідоцтво про право власності на житловий будинок не отримала.

Згідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3, 5 ст.376 ЦК України визначено, що право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй виділена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи, що будівництво житлового будинку було розпочато спадкодавцем на відведеній у встановленому законом порядку для цього земельній ділянці, на підставі дозвільних документів, виданих відповідно до вимог законодавства, однак після закінчення будівництва право власності спадкодавцем на нього не було оформлено, до позивача, як спадкоємця, перейшло право забудовника на оформлення спірного нерухомого майна у встановленому законом порядку, а сам житловий будинок слід вважати, до здачі його в експлуатацію, незавершеним будівництвом.

Пленуму Верховного Суду України у пункті 8 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснив, що якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що законних підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно немає, оскільки, домоволодіння АДРЕСА_1 не було здано спадкодавцем в експлуатацію, а тому воно є об`єктом незавершеного будівництва та до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , входять права забудовника, а не право власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

На підставі викладеного, ст.ст.331, 376, 1216-1218, 1220, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 6-13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Антонівська сільська рада про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко