Номер провадження: 22-ц/813/868/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюра Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

04.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив стягнути з ОСОБА_1 33 468,00 грн .

Позов мотивовано тим, що він влітку 2018 року надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 1200 доларів США на строк до 20.09.2018 року.

Посилаючись на те, що у визначений строк відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 32496 грн, судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп, а всього 33200 грн 80 коп.

Суд першої інстанції, врахувавши, що власноручно написана розписка ОСОБА_1 мість зобов`язання про повернення коштів до 20.09.2018 року , дійшов висновку про їх задоволення.

Короткий зміст апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Радулов В.В. просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення,яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що його розписка не містить зобов`язання про отримання ним в борг грошових коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу частини 2 статті 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до частини 5 ст.ст.268 ЦПК України, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складання цього судового рішення є 14.11.2020 року.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 власноручно написав розписку та поставив свій підпис про те, що до 20.09.2018 року він поверне кошти позивачу в розмірі 1200 доларів США.

Під час розгляду судового засідання представник відповідача повідомив, що кошти відповідач не отримував, зобов`язання виникнули повернути 1200 доларів США за договором оренди машини.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини:

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків ,встановлених законом.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України перезбачено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Наявність заборгованості у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 встановлена розпискою.

Посилання представника відповідача на те, що кошти не отримувались, а розписка написана за користування машиною позивача за договором оренти не підтверджено належними на допустимими доказами.

Встановивши обставини справи, надавши їм правову оцінку, апеляційний суд дійшов , що суд першої інстанції правильно встановив, що наявність будь-яких інших зобов`язань між сторонами відповідачем не доведено та не встановлено судом апеляційної інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прийняті зобов`язання відповідач не виконав у строки, обумовлені договором позики, тому зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням залишення без задоволення апеляційної скарги сплачений судовий збір відповідачем в розмірі 1057,21 грн не повертається.

Керуючись ст. 367,368,374, 375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а

рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2019 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 14.12.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра