Номер справи 237/6165/19
Номер провадження 2/237/432/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2020 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі Махно Ю.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається.

21.01.2020 року до суду відповідачем було подано зустрічну позовну заяву, заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву, заяву про залучення третьої особи та заяву про приєднання матеріалів справи № 237/44/20.

В судовому засіданні відповідач наполягав на задоволенні вказаних заяв.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Вирішуючи питання про задоволення заяви про поновлення процесуального строку для подання відзиву суд зазначає, що вказана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приписами ч. 1, 6 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі про відкриття провадження по справі відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов. Водночас, про існування обставин, які, на думку позивача, суттєво впливають на розгляд ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається, відповідач дізнався лише після постановлення 15 січня 2020 року суддею Мар`їнського районного суду Донецької області Ліпчанським С.М. судового наказу за заявою іншого позивача, а саме ОСОБА_4 ,ро стягнення з відповідача аліментів у розмірі 25 % доходу на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 .

Вказані обставини неподання відзиву у встановлений судом строк є поважними у зв`язку з чим суд вважає за необхідне поновити позивачу строк для подання відзиву.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічної позовної заяви суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви з наступних підстав.

Частиною 2 статті 193 ЦПК України встановлено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України (в попередній редакції). Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як вбачається з матеріалів справи предметом первісної позовної заяви є стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_6 в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача до досягнення дитиною 23 років.

В зустрічній позовній заяві відповідач просить захистити його порушене право та стягнути з нього: аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 у розмірі 16,5% усіх видів заробітку до закінчення навчання 08.02.2021 року; аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 у розмірі 16,5% усіх видів заробітку для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, фактично позовна заява містить у собі вимоги про зменшення розміру стягуваних аліментів на користь ОСОБА_4 , розмір яких встановлений судовим наказом, що свідчить про прагнення відповідача переглянути судове рішення в іншій судовій справи, та вимогу про примусове стягнення з самого відповідача аліментів на користь позивача за первісним позовом, при цьому залишається незрозумілим яким саме чином несплата ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 порушує цивільні права ОСОБА_3 .

Суд виходить з того, що під час розгляду вказаних позовів дослідженню підлягають різні обставини та відповідні до них правовідносини, первісний позов та зустрічний позов хоча і виникають із одного виду правовідносин сімейних, однак мають різні предмети доказування та склад учасників, зокрема зустрічний позов пред`явлено як до позивача по справі, так і до особи, яка не приймає у часті у розгляді первісного позову ОСОБА_4 , позовні вимоги до якої жодним чином не стосується предмету доказування за первісним позовом, що свідчить про те, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними в розумінні ст. 193 ЦПК України та їх спільний розгляд не є доцільним.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини зазначав, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, відмова у прийнятті зустрічного позову не є порушенням права ОСОБА_3 на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає йому звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

Вирішуючи питання щодо залучення третьої особи ОСОБА_4 суд зазначає, що вказане клопотання відповідача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 с. 53 ЦПК України встановлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Водночас, відповідачем не зазначено яким саме чином рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, а саме ОСОБА_6 , що навчається впливатиме та права та обов`язки ОСОБА_4 , що свідчить про безпідставність вимог ОСОБА_7 про залучення останньої до справи у якості третьої особи.

Вирішуючи питання щодо приєднання матеріалів справи № 237/44/20 за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу, суд зазначає, що вказане клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не вказано яке саме значення мають матеріали цивільної справи № 237/44/20 для розгляду вказаної цивільної справи. Крім того, суд зазначає, що такої процесуальної дії як «приєднання» матеріалів однієї цивільної справи до іншої діючим ЦПК України не передбачено, однак встановлено можливість об`єднання позовів, здійснення якого у розумінні ч. 4 ст. 188 ЦПК України є неможливим у випадку, якщо заявлені вимоги необхідно розглядати в порядку різного судочинства, наприклад в порядку позовного провадження та наказного провадження, які є різновидами цивільного судочинства. Крім того, неможливість об`єднання вказаних матеріалів також зумовлюється тим, що розгляд цивільної справи № 237/44/20 було завершено 15 січня 2020 року та за результатами розгляду цивільної справи було видано судовий наказ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 260-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку на подання відзиву задовольнити, поновити строк на подання відзиву на позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що навчається.

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення третьої особи, заяви про приєднання матеріалів справи № 237/44/20 та прийнятті зустрічної позовної заяви про зменшення обсягу аліментів відмовити.

Зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами повернути відповідачу ОСОБА_3 разом із копією ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що він не позбавлений права звернутися до суду з позовними вимогами про зменшення обсягу аліментів в загальному порядку.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Суддя Я.Ю. Кучко