Справа № 160/517/18 Головуючий у 1 інстанції: Кідиба Т. О.
Провадження № 22-ц/802/1233/20 Категорія: 3 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мехбудсервіс», треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Затурцівська сільська рада Локачинського району Волинської області, Зубильненська сільська рада Локачинського району Волинської області про визнання права сласності на майно та відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Мухою Василем Івановичем, на ухвалу Локачинського районного суду Волинської області від 12 жовтня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 17 вересня 2018 року в Локачинський районний суд Волинської області з позовом до ОСОБА_2 , ТЗоВ «Мехбудсервіс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Затурцівська сільська рада Локачинського району Волинської області, Зубильненська сільська рада Локачинського району Волинської області про визнання права власності на майно та відшкодування шкоди.

Ухвалою Локачинського районного суду від 12 жовтня 2020 року в даній справі клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено. Провадження у цивільній справі № 160/517/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Мехбудсервіс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Затурцівська сільська рада Локачинського району Волинської області, Зубильненська сільська рада Локачинського району Волинської області про визнання права власності на майно та відшкодування шкоди зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у кримінальному провадженні № 161/9346/19 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Позивач подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду. Вказує, що суд неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, і ухвалив незаконне рішення та порушив принцип «на справедливий суд». Ухвала суду не містить висновку та обґрунтування щодо об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи. Суд не вказав, яким чином факт наявності кримінального провадження унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у рамках цивільної справи. Суд помилково зазначив, що рішення у справі за наслідками розгляду кримінального провадження безпосередньо вплине на наявність або відсутність обставин, що підлягають встановленню, зокрема щодо порядку, підстав і законності виникнення права власності у ОСОБА_1 . З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, яке йому належить, існує сукупність підстав чи підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає конфіскації. Є не зрозумілим, як притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності чи його виправдання може вплинути на наявність права власності на майно ОСОБА_1 та відшкодування матеріальної шкоди за частковий демонтаж приміщення. Незалежно від установлення судом в кримінальній справі фактів стосовно дій ОСОБА_4 , у цивільній справі суд повинен вирішити питання про здійснення захисту права власності, відшкодування шкоди. Зупинення провадження у справі є порушенням прав учасників справи на її розгляд упродовж розумного строку. Просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому не погоджується з доводами апеляційної скарги. Зазначає, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені самостійно у даній справі. У кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у підробці та використанні підроблених документів на підставі яких у даній цивільній справі ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності. Дані справи мають тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти встановлені у справі № 161/9346/19 щодо шахрайства, підробки документів та використання підроблених документів для реєстрації майна за ОСОБА_1 , отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_2 грошових коштів за продаж приміщення, яке ОСОБА_4 зареєстрував на свого брата ОСОБА_1 , будуть мати преюдиційне значення для даної цивільної справи, а також будуть мати значення для оцінки доказів та вказувати на недопустимість доказів. Судове рішення за наслідками кримінального провадження безпосередньо вплине на наявність або відсутність обставин, які підлягають встановленню в цивільній справі, і такі дані неможливо встановити у цивільній справі. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга підлягає до задовлення.

У пункті 6 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Підставою для зупинення провадження судом першої інстанції у даній справі став розгляд кримінального провадження № 161/9346/19 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України. Суд встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у шахрайстві та використанні завідомо підроблених документів, на підставі яких було зареєстровано право власності на спірне приміщення за ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції зазначив, що дані справи пов`язані між собою, оскільки судове рішення у справі № 161/9346/19 за наслідками розгляду кримінального провадження безпосередньо вплине на наявність або відсутність обставин, які підлягають встановленню у справі № 160/517/18, зокрема, щодо порядку, підстав і законності виникнення права власності у ОСОБА_1 на спірне майно, а зібрані у цивільній справі докази не дозволяють всебічно та повно встановити обставини, які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у даному випадку може бути виявлення обставин, підстав, фактів, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, які мають значення для даної справи.

В оскаржуваній ухвалі відсутня мотивація того, як вирок у кримінальній справі може вплинути на вирішення судом цивільного спору щодо майна та відшкодування шкоди і суд не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження відносно свідка по справі виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом її розгляду є визнання права власності на приміщення та відшкодування матеріальної шкоди. При цьому предмет доказування обставин, що мають значення для даної справи, полягає виключно у площині встановлення підстав виникнення та обсягу речових прав сторін на спірне майно, заподіяння матеріальної шкоди і не залежить від встановлення вироком суду вини конкретної особи, яка є не учасником даної цивільної справи.

Відповідні обставини можуть бути досліджені в рамках даної цивільної справи, оскільки їх можливе встановлення в порядку кримінального судочинства з огляду на положення ст. 82 ЦПК України не звільнятиме позивачів та відповідачів від обов`язку доказування у цивільній справі.

В силу вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

ОСОБА_4 не є відповідачем у даній цивільній справі і відповідно до матеріалів справи допитувався у ній як свідок. Предмет даного позову безпосередньо не пов`язаний з доведенням чи необхідністю доведення вини учасників справи, а підстави позову не ґрунтуються на встановленні ролі свідка ОСОБА_4 в оформленні права власності на спірне майно.

За таких умов, висновок суду першої інстанції щодо неможливості розгляду даної справи до розгляду кримінального провадження №161/9346/19 не відповідає дійсним обставинам, відтак підстави для зупинення провадження по справі з цього приводу відсутні.

Окремо звертає увагу колегія суддів на посилання апелянта на порушення розумності строків.

Відповідно п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи та враховуючи критерії, вироблені судом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

На підставі наведеного, враховуючи порушення процесуального закону, допущені при постановленні оскаржуваної ухвали, суд приходить до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Локачинського районного суду від 12 жовтня 2020 року в даній справі скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді