Справа № 676/6272/19
Номер провадження 2/676/301/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

розглянувши в спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем 02.08.2010 року був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 3900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з тарифним планом «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що боржник не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2019 року становить 295 362 грн. 69 коп. з яких 3889 грн. 63 коп. - тіло кредиту; 285 476 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5996 грн. 90 коп. пеня та комісія. Враховуючи право кредитодавця на свій розсуд від боржника повернення будь-якої частини суми заборгованості за кредитом просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 02.08.2010 р. у розмірі 121 872,22 грн. станом на 31.07.2019 р., яка складається з наступного : 3889,63 грн. заборгованість за кредитом, 117 982,59 грн. заборгованість за відсотками за період з 02.08.2010 р. по 30.06.2018 р.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 листопада 2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору просить застосувати строки позовної давності.

За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.. 279 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02.08.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою він отримав кредит у розмірі 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», яким передбачені наступні умови: пільговий період - 30 за кожною тратою; базова % ставка в місяць - 3,0%; обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - пеня 1 (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. за місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.); штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач видав відповідачу кредитні картки № НОМЕР_1 з терміном дії до 05/14 та № НОМЕР_2 з терміном дії до 01/16 та встановив позичальнику кредитний ліміт у розмірі 500 грн., який 03.09.2012 р був збільшений до 3 900 грн.

Перевипуск картки підтверджується банківською довідкою про видані кредитні картки.

Відповідач користувався наданою йому кредитною карткою шляхом зняття готівкових коштів з картки, здійснення платежів, однак повернення коштів здійснював не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

За розрахунком позивача станом на 31.07.2019 р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 32133,25 грн.з яких 295 362 грн. 69 коп. з яких 3889 грн. 63 коп. - тіло кредиту; 285 476 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5996 грн. 90 коп. пеня та комісія.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із заяви позичальника ОСОБА_1 від 02.08.2010 року вбачається, що в ній процентна ставка не зазначена, підстави та умови за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не передбачені.

Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі, крім тіла кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, пені та комісії. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифи, як невід`ємні частини укладеного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, які надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і Банку, відповідальність сторін, терміни позовної давності.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодивсь з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, відповідальності сторін та термінів її застосування, надані Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які наявні в матеріалах справи, не містять зазначення строку їх дії, підпису відповідача. Відсутній також документ, яким вони затверджені. З огляду на мінливий характер Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 зазначеного Закону , про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами підстави відповідальності за невиконання умов договору.

При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що вимоги банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, пені за неналежне виконання умов договору є безпідставними, оскільки відсутній такий обов`язок в анкеті-заяві від 02 серпня 2010 року, а витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які наявні в матеріалах справи, не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Оскільки фактично отримані та використані кошти позичальник в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернув, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 3889 грн. 63 коп.

Відповідач є інвалідом 1 групи та звільнений від сплати судових витрат. Таким чином відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати, компенуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно обсягу задоволених вимог (3,19%) в розмірі 61,28 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 141 ЦПК України, ст. 526, 549, 550, 554, 610, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору №б/н від 02.08.2010 року в сумі 3889грн. 63 коп. тіло.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафу - відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України в розмірі 61,28 грн.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк» ідентифікаційний код 14360570, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області 23.12.2005 р., місце проживання АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.