Ухвала

10 березня 2020 року

місто Київ

справа № 263/11626/18

провадження № 61-2336ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. ОСОБА_1 27 листопада 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, якою повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав, передбачених статтею 392 ЦПК України, а саме, сплати судового збору. Заявнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

ІІ. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Доказами звернення особи до суду вважається здача на пошту чи передача іншими відповідними засобами зв`язку скарги, що визначено частиною шостою статті 124 ЦПК України.

Касаційна скарга подана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 27 листопада 2019 року.

Отже, питання відкриття касаційного провадження, відмови у такому, повернення касаційної скарги вирішується у порядку, визначеному ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ЦПК України 2017 року).

ІІІ. ОСОБА_1 11 лютого 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Проте, докази на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги заявником не надано.

Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд наголосив на тому, що заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 420, 00 грн або надати документи, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав копію зазначеної ухвали суду касаційної інстанції 15 лютого 2020 року.

Станом на 10 березня 2020 року вимоги ухвали Верховного Суду від 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 не виконані, не надано документ, що підтверджує сплату судового збору або доказ на підтвердження неможливості його сплати.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 02 березня 2020 року, недоліки касаційної скарги не усунуто, то касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 29 жовтня2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний