Провадження № 2/947/768/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства « Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та визнання осіб такими що втратили права користування майном,-

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після перереєстрації права власності на вищевказану квартиру, яка є іпотечним майном , Банк став власником квартири, а відповідачі втративши право власності втратили і право користування даною квартирою, а тому їх знаходження у квартирі та факт реєстрації їх права проживання, порушують право власника на вільне володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Правовими підставами для позовних вимог позивачем визначені ч.1 ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного приміщення та ст.. 391 Цивільного кодексу України права власника на усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Відповідачі, яки у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України, викликались до суду через направлення повісток за місцем реєстрації їх проживання, до судових засідань не з`являлись, заяв та клопотань не надавали.

2. Процесуальні дії у справі

Позов надійшов до суду 09.12.2019 року (а/с 2 ) та позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. ( а/с 1).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 09.12.2019 року головуючим по справі визначено ОСОБА_3 ( а/с 24).

Ухвалою від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження із викликом сторін ( а/с 29).

Згідно відомостей з відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області (а/с 26) та довідки ЖСК «Приморський-22» (а/с 9) відповідачі зареєстровані і проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні 22.01.2020 року головуючим було запропоновано представнику позивача визначитись з правовими підставами позовних вимог, так як вимог про виселення не заявляється але порушенням права позивача визначено факт проживання відповідачів у квартирі та правовими підставами визначені право на виселення.

27.02.2020 року від представника позивача адвоката Байрамова О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача з урахуванням підтримки представником позивача позовних вимог у повному обсязі.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні згідно іпотечного договору №1501/0508/71-103-Z-1 від 30.05.2008 року укладеного між ВАТ « Сведобанк» та ОСОБА_1 , для належного виконання кредитного договору №1501/0508/71-103 від 30.05.2008 року , ОСОБА_1 як іпотекодавець передає в іпотеку належне йому на праві власності майно: житлову квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ), із визначеним у п. 12.3.1 Договору застереженням про можливість задоволення вимог Іпотекодержателя ( Банк) шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки згідно вимог ст. 37 Закону України « Про іпотеку».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.11.2018 року державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства « Реєстрація нерухомості « на підставі рішення про державну реєстрацію, індексний номер 43816104, внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Акціонерним Товариством « Альфа-Банк» ( а/с 10).

Відповідно до вимоги про добровільне виселення від 22.11.2019 року , АТ « Альфа-Банк» повідомляло відповідачів по те, що за Договором про відступлення прав вимоги Ат « альфа-Банк» отримав право вимоги за кредитним договором №1501/0508/71-103 від 30.05.2008 року, та здійснив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на іпотечне майно, та вимагає добровільно звільнити вказане житлове приміщення : квартиру АДРЕСА_3 ), та згідно реєстру №362 рекомендованих почтових відправлень 25.11.2019 року зазначена вимога була направлена відповідачам ( а/с 12, 13).

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини щодо захисту права власності врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК ).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У позовної заяві позивач посилається на вимоги ч.1 ст. 109 Житлового кодексу України ( далі ЖК ), якою регламентується, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Частинами другою, третьою та четвертою вищезазначеної ст. 109 ЖК визначено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення , за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

В даному випадку, з урахуванням обставин визначених у позовної заяві та обґрунтуванням позовних вимог, вбачається що право власності АТ « Альфа-Банк» порушується фактом проживання у квартирі, на яку, яка на іпотечне майно, було звернуто стягнення у відповідності до застереження у Договорі Іпотеки, колишніх влаиків квартири.

Одночасно із цим у позові відсутні вимоги про виселення даних осіб з іпотечного майна. А є лише вимоги про визнання таких осіб втративши ми права користування та зняття їх з реєстрації, що є похідними від основного факту знаходження даних осіб у квартирі, яка є власністю позивача.

Як зазначалось раніше, суд розглядає цивільні справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тобто ефективність способу поновлення порушених прав є основоположною для суду при визначенні можливості задоволення вимог позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не ефективний спосіб захисту свого права, або не доведено що даний спосіб е саме ефективним при встановлених обставинах, що є підставою для відмови у задоволені вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняття їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

7.Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ).

Відмова у задоволені позову є підставою і для відмови у стягненні з відповідачів понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158,258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (, місце реєстрації: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) до ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про зняття з реєстраційного обліку та визнання осіб такими що втратили права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.

Повне судове рішення складено 13.03.2020