ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1486/20 Номер провадження 22-ц/814/2458/20Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: представників :позивача- адвоката Чернявського Р.М., відповідача адвоката Кондрик Н.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чернявського Олексія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 09 жовтня 2020 року, прийнятої під головуванням судді Солохи О.В. в м. Горішні Плавні

у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки спадщини в натурі ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду із заявою про забезпечення позову у справі за її позовом, а також і інтересах малолітнього сина- ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення частки спадщини в натурі. В обґрунтування зазначала, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист її прав та інтересів, а також інтересів її малолітнього сина, у зв`язку з намаганнями ОСОБА_4 заволодіти спадковим майном. Просила заборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчиняти дії на проведення ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здавання в оренду, піднайм, укладення договорів застави або інших способів передання третім особам у платне або безоплатне користування об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суддя районного суду виходив з положень ч.3 ст.44 ЦПК України, вважаючи подану заяву зловживанням процесуальними правами та свою ухвалу мотивував тим, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана з тих самих підстав, між тими ж сторонами, яка вирішена судом по суті 24.09.2020 року.

Ухвалу оскаржив адвокат Чернявський О.М. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кондрик Н.Г.вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між сторонами існує спір з приводу виділення в натурі часток у спадщині померлого ОСОБА_6 , забезпечити який шляхом вчиняти певні дії просить позивач.

Так, ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.06.2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про виділення частки спадщини в натурі, задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим особам вчиняти дії на проведення ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здавання в оренду, піднайм, укладення договорів застави або інших способів передання третім особам платне або безоплатне користування об`єктом розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020 року вищевказану ухвалу скасовано.

За іншою заявою позивача про забезпечення позову ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 вересня 2020 року їй також було відмовлено.

08.10.2020 року ОСОБА_1 втретє звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчиняти дії на проведення ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здавання в оренду, піднайм, укладення договорів застави або інших способів передання третім особам у платне або безоплатне користування об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суддя районного суду виходив з положень ч.3 ст.44 ЦПК України, вважаючи подану заяву зловживанням процесуальними правами та свою ухвалу мотивував тим, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову подана з тих самих підстав, між тими ж сторонами, яка вирішена судом по суті 24.09.2020 року.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що по справі наявний спір та з боку відповідача вчиняються дії по пошкодженню спадкового майна, що підлягає розподілу.

Отже, заява ОСОБА_1 щодо забезпечення позову у визначений нею спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами відносно охорони матеріально-правових інтересів позивача та відповідає приписами ст. 150 ЦПК України, а тому підлягають до задоволення.

Між тим, твердження районного суду про зловживання заявником своїми процесуальними правами не узгоджується з нормами ст.44 ЦПК України, адже цей Кодекс не передбачає будь-яких обмежень у праві звернення позивача з заявою про забезпечення позову.

Помилковим є посилання районного суду на те, що питання забезпечення позову вже вирішено постановою Полтавського апеляційного суду від 24.09.2020 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року, в справі № 753/22860/17 дійшла висновку, що неможливим є касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви. Якщо апеляційний суд скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Обговорюючи питання щодо вимог заяви відносно заборони ОСОБА_2 ,26 вересня 2004р. вчиняти певні дії, колегія суддів виходить із положень ст. 47 ЦПК України.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 є неповнолітнью, а її інтереси, як законний представник здійснює її мати ОСОБА_5 , то останній слід заборонити здійснювати дії по проведенню ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здавання в оренду, піднайм, укладення договорів застави, передання третім особам у платне або безоплатне користування об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чернявського Олексія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 09 жовтня 2020 року скасувати, прийняти нову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділення частки спадщини в натурі задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 , як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_4 вчиняти дії на проведення ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здавання в оренду, піднайм, укладення договорів застави, передання третім особам у платне або безоплатне користування об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 10.12.2020 р.