Справа № 545/53/20
Провадження № 2/545/276/20
"05" березня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Стрюк Л.І.
за участю секретаря: Артеменко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Гарант-Агро-К» про стягнення орендної плати, збитків та розірвання договору оренди землі,
У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не надав.
За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Договір оренди землі від 18.09.2017 року зареєстрований 22.09.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.7).
Відповідно до п.п.4.1, 4.3 п.4 договору оренди землі від 18.09.2017 року орендна плата становить 11% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за один повний рік користування земельною ділянкою з якої вираховуються податки та збори з доходів орендодавця згідно з Податковим кодексом України. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз в рік, але не пізніше 30 грудня поточного року. Орендар вносить щорічну орендну плату протягом року одним або кількома платежами. За перший та останні роки оренди орендна плата сплачується пропорційно фактичній кількості днів оренди.
Таким чином, загальна сума орендної плати за 2017-2019 роки, яка підлягає стягненню з Приватного підприємства «Гарант-Агро-К», складає 20 759,38 грн. (2522,98+9118,2+9118,2).
Щодо стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені суд зазначає таке.
Договором про оренду землі від 18.09.2017 року визначено, що орендна плата вноситься не пізніше 30 грудня поточного року. Отже, у разі невиконання умов договору оренди землі, з 31 грудня поточного року виникає заборгованість та з цього часу розпочинається перебіг строку нарахування відсотків, пені, інфляційних втрат за прострочення внесення орендної плати. ОСОБА_1 в позовній заяві визначив період прострочення - з 31.12.2017 року по 31.12.2019 року.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України проводиться за формулою: сума санкції = Сх 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д кількість днів за весь час прострочення.
Так, у період з 31.12.2017 року по 31.12.2019 року (730 днів) несплачена сума орендної плати за 2017 рік складала 2522,98 грн. Відповідно, 3% річних за вищезазначений період становить 151,38 грн. (2522,98*3*730:365:100).
Несплачена сума орендної плати за 2018 рік склала 9118,2 грн., заборгованість виникла 31.12.2018 року. Тому, три відсотки річних у період з 31.12.2018 року по 31.12.2019 року (365 днів) становлять 273,55 грн. (9118,2*3*365:365:100).
Заборгованість з орендної плати за 2019 рік виникла 31.12.2019 року та склала 9118,2 грн. Відповідно, 3% річних за один день становлять 0,75 грн. (9118,2*3*1:365:100).
Загальний розмір 3% річних становить 425,68 грн. (151,38+273,55+0,75).
Щодо обрахунку інфляційного збільшення суд зазначає таке.
Відповідно до роз`яснень ПВГСУ від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання .
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.
Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІВС = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де 1-ІІ - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 2-ІІ - індекс інфляції за другий місяць прострочення, Z-ІІ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
У разі, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються.
При застосуванні індексу інфляції слід умовно рахувати, що у разі, якщо сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період даного місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.
Для обрахунку сукупного індексу інфляції за період з 31.12.2017 року по 31.12.2019 року перемножуємо між собою індекси з січня 2018 року по грудень 2019 року включно, при цьому для спрощення обрахунків кожен індекс попередньо розділимо на 100. Сукупний індекс за вказаний період становить 1,142.
Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період з 31.12.2017 року по 31.12.2019 року становитиме (2522,98*1,142=2881,24 грн. (необхідно суму заборгованості помножити на сукупний індекс інфляції).
Для обрахунку інфляційного збільшення необхідно від суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції відняти суму заборгованості за відповідний період (2881,24-2522,98= 358,26 грн.)
Сукупний індекс за період з 31.12.2018 року по 31.12.2019 року складає 1,041. Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період з 31.12.2018 року по 31.12.2019 року становитиме 9492,05 грн. (9118,2*1,041). Інфляційне збільшення складає 373,85 грн. (9492,05-9118,2).
Інфляційне збільшення за 31.12.2019 року становитиме 0 грн.
Інфляційне збільшення за весь період складає 732,11 грн. (358,26+373,85).
Щодо стягнення пені суд виходить з такого.
Розрахунок пені проводиться за формулою: пеня = С х РП х Д : 100, де С- розмір заборгованості за період, РП розмір пені, визначений договором, Д - кількість днів прострочення.
Згідно з п.п.4.6 п.4 договору оренди землі від 18.09.2017 року у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,05% від суми заборгованості за кожен день несплати, яка виплачується за письмовою заявою орендодавця.
Несплачена сума орендної плати за 2017 рік складала 2522,98 грн., заборгованість виникла 31.12.2017 року. Відповідно, пеня за період прострочення з 31.12.2017 року по 31.12.2019 року (730 днів) становить 920,89 грн. (2522,98*0,05*730:100).
Сума орендної плати, яку повинен був сплатити відповідач за 2018 рік, становила 9118,2 грн. Заборгованість з орендної плати за 2018 рік виникла 31.12.2018 року. Розмір пені за період прострочення з 31.12.2018 року по 31.12.2019 року (365 днів) складає 1664,07 грн. (9118,2*0,05*365:100).
Заборгованість з орендної плати за 2019 рік виникла 31.12.2019 року. Відповідно, пеня за один день прострочення складає 4,56 грн.
Загальний розмір пені становить 2589,52 грн. (920,89+1664,07+4,56).
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені підлягають частковому задоволенню.
Щодо розірвання договору оренди землі.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст.13 зазначеного вище Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
За змістом ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених стст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У п. «д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Відповідно до ч.1 ст.782 ЦК наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців поспіль.
Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачене систематичне (два і більше випадки) невнесення орендної плати, встановленої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Згідно із ч.2 ст.651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких, за п.6 ч.1 ст.3 ЦК, належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Аналогічна правова позиція викладена в постанов Верховного Суду від 20.06.2019 року у справі №383/708/16-ц.
Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід урахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК.
Судом встановлено, що відповідачем за 2017, 2018,2019 роки у строки визначені п.4.3 договором оренди землі орендна плата позивачу не виплачена, що свідчить про тривале та істотне невиконання умов договору орендарем, що призвело до порушення прав орендодавця та є підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, тому на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц.
Позивачем наданий лише попередній розрахунок (орієнтовний) суми судових витрат, які очікує позивач понести в зв`язку з розглядом справи, в якому визначено 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Однак, договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу стягненню не підлягають
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.
ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій серія УБД №140174, тому на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 263, 265, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Гарант-Агро-К» про стягнення орендної плати, збитків та розірвання договору оренди землі - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк