Справа № 496/3708/19
Провадження № 2/496/551/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

вимоги позивача: про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення Біляївськго районного суду Одеської області від 05 травня 2011 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 частки до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

2. Позов обґрунтував тим, що у шлюбі з відповідачем, який було розірвано, народилась донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розлучення залишилася проживати разом з відповідачкою. На підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2011 року позивач виплачує на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки з усіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 08.07.2010 року до досягнення дочкою повноліття. Також відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року, з позивача стягуються аліменти на користь неповнолітнього сина, який народився у іншому шлюбі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1013,50 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.04.2018 року та до повноліття дитини. На момент винесення рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2011 року про стягнення на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки, він працював в ФОП ОСОБА_5 та його посадовий оклад становив 1000 грн. Після винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів, змінився його матеріальний та сімейній стан. 04.06.2014 року позивач звільнився з даного підприємства і з того часу ніде не працює, живе за рахунок нерегулярного мінливого доходу. Порівняно з тим періодом, коли він працював та отримував відповідну заробітну платню, яка давала можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі його матеріальний стан змінився, а саме значно погіршився. Також змінився його сімейний стан, 16 березня 2013 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 і у них народилася дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач та ОСОБА_6 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , а тому його сім`я також потребує кошти на утримання. В даний час мінімальна заробітна плата в Україні з 01.01.2019 року становить 4173 грн. на місяць. Тому 50 % від мінімальної заробітної плати складають 2086,50 грн. Зараз з позивача стягуються відповідно до двох виконавчих листів щомісяця аліменти в розмірі 3889,17 грн., що становить 93,19 % мінімальної заробітної плати, тобто перевищує 50 % максимального розміру аліментів які стягуються з нього. За таких обставин, загальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, не має перевищувати 2086,50 грн. (50 % від мінімального розміру заробітної плати в Україні на час розгляду справи). Загальну суму аліментів, які він зобов`язаний сплачувати щомісяця в розмірі 3889,17 грн., позивач не спроможний виплачувати і в зв`язку з вищезазначеним вважає, що розмір аліментів, який визначений йому за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2011 року для виплати на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен бути зменшено.

3. Відповідач надала до суду відзив на позов. У відзиві на позов зазначає, що посилання позивача на те, що він працював та отримував відповідну заробітну плату, яка давала можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі та на зараз його матеріальний стан змінився, а саме значно погіршився, не завадило йому зареєструвати шлюб, від якого народилася ще одна дитина, яку він наразі забезпечує. Надана позивачем довідка з державною виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області підтверджує лише факт несплати аліментів. Будь-яких документів, що свідчать про належне виконання позивачем рішення суду про сплату аліментів не надано. Позивач систематично порушує строки оплати аліментів, не бере участі у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), повністю ухиляється від виховання доньки. Позивач у позовній заяві посилається на ст. 70 Закону України від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження», розмір відрахувань не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Проте, позивачем не враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, відрахування з заробітної плати позивача не мають перевищувати 70 відсотків, а не, як зазначає позивач, лише 50 відсотків. Розмір аліментів, які зобов`язаний сплачувати, але не сплачує позивач, не забезпечує навіть мінімальних потреб дитини з урахуванням постійного росту цін на товари і послуги та в цілому економічної ситуації в Україні. Погіршення матеріального становища, зміна сімейного стану позивача не має впливати на забезпечення дитини позивачем, оскільки вказані обставини не звільняють позивача від обов`язку утримувати свою дитину до повноліття та забезпечити своїй дитині гармонійний розвиток. Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

4. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Пояснив, що він сплачує аліменти на утримання доньки. Підтвердив, що має заборгованість по сплаті аліментів та дійсно не допомагає відповідачці утримувати дитину.

5. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2019 року справа № 496/3708/19 була передана судді Галич О.П.

7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2020 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за аліментами, пені за прострочення сплати аліментів та інфляційні витрати відмовлено.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

9. Судом встановлено, що у період шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2010 року до досягнення дочкою повноліття. (а.с. 4)

11. Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області про позбавлення батьківських прав задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1013,50 гривень, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 13.04.2018 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с. 6-8)

12. Відповідно до довідки № 18 від 18.09.2019 року, що видання ФОП ОСОБА_5 вбачається, що позивач працював у ФОП ОСОБА_5 з 20.09.2010 року по 04.06.2014 року на посаді водія автотранспортного засобу. (а.с. 12)

13. З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № ДВ-14/164/2016 від 12.09.2019 року щодо стягнення аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10 вбачається, що у позивача з 13.04.2018 року по 01.09.2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі на суму 16 216 гривень. (а.с. 13)

14. З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № ДВ-14/164/2016 від 20.09.2019 року стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_11 вбачається, що у позивача з 01.12.2016 року по 20.09.2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі на суму 58 452,83 гривень. (а.с. 14)

15. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 336, позивач уклав шлюб з ОСОБА_12 . Від вказаного шлюбу у позивача народилась донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 . (а.с. 16-17)

16. Відповідно до довідки № 1375 від 16.09.2019 року, що видана Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області, позивач проживає в АДРЕСА_1 , сім`я складається з 3 осіб: ОСОБА_13 - дружина, 1989 року народження та ОСОБА_7 - донька, 2014 року народження. (а.с. 18)

V. Оцінка Суду.

17. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

18. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

19. У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

20. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

21. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

22. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

23. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

24. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

25. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

26. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

27. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

28. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

29. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

30. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

31. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

32. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

33. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

34. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

35. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що на час винесення рішення суду від 05.05.2011 року він офіційно працював у ФОП ОСОБА_5 , але у 2014 році звільнився і з того часу ніде не працює, окрім того рішенням суду від 12.12.2018 року з нього було стягнуто аліменти на дитину від попереднього шлюбу у твердій грошовій сумі у розмірі 1013,50 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На зараз в нього є інша сім`я в якій народилась дитина, яка також потребує кошти на утримання. Однак, позивачем не надано суду доказів, які б вказували погіршення матеріального становища платника аліментів, як на підставу щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Тобто позивачем не надано жодного доказу щодо неможливості влаштування на роботу, перебування на його утриманні дружини або непрацездатних батьків.

36. Дослідивши надану стороною позивача довідку про заборгованість по аліментах у виконавчому провадженні № ДВ-14/164/2016 від 20.09.2019 року судом було встановлено, що позивач періодично сплачує аліменти на утримання доньки, та позивачем у судовому засіданні було надано пояснення щодо він сплачує аліменти як з`являться кошти.

37. Сам факт повторного одруження позивача та народження у вказаному шлюбі дитини, без доведення перед судом істотності таких змін у його сімейному житті, на думку суду не може бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки, яка проживаючи окремо від батька, має законне право на належне утримання від нього.

38. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

39. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, а також те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

40. Додатково суд, вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184, 191-195 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 353, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів - відмовити у повному обсязі.

2. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

3. Повний текст рішення складено 12 березня 2020 року.

Суддя О.П. Галич