ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1832/19
"03" березня 2020 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
13.11.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У своїй заяві позивач посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2019 йому належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою окрім позивача зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є його племінницею. Відповідачка з 2007 року у вказаному будинку не проживає, на даний час вона заміжня та проживає разом із чоловіком та дітьми за іншою адресою.
Факт реєстрації відповідача позбавляє позивачку можливості повноправно здійснювати свої права власника, а тому ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням.
26.11.2019 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
05.02.2020 ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 02.01.2020, 05.02.2020 та 03.03.2020 не з`явилася. Про місце, час і день слухання справи була повідомлена за адресою реєстрації належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися до суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання». Факт належного повідомлення про день, час та місце слухання справи також підтверджується судовим оголошенням на офіційному сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання. Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав.
Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Судом встановлено, що відповідно до копії довідки Петриківської селищної ради від 07.11.2019 за № 1864 по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його племінниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 880, ОСОБА_1 успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією вказаного Свідоцтва, копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57586177 та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 181339000.
Відповідно до Акту обстеження проживання від 12.11.2019, складеного депутатом Петриківської селищної ради від виборчого округу № 17 ОСОБА_3 , підписаного двома сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2007 року.
Факт не проживання ОСОБА_2 понад один рік у будинку, що належить ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами позивача.
Статтею 41 Конституції України визначено, що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Приймаючи до уваги, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживає більше одного року, суд вважає визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття її з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. О. Говоруха