Справа № 128/3363/20
УХВАЛА

10 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі № 128/3363/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

07.12.2020 в провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

До позовної заяви позивачем також було долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Дане клопотання мотивоване тим, що у позивача відсутні будь-які доходи, тому він фізично неспроможний сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн за подачу даної позовної заяви. Тому у разі відмови суду у звільненні від сплати судового збору, вона буде позбавлена можливості у доступі до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн.

Положенням частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається, даною статтею Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року викладено позицію, відповідно до якої «обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Таким чином, у вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підтвердження свого права на звільнення від сплати судового збору позивач ОСОБА_1 посилається у клопотанні на долучені до нього додатки, а саме: копію Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, з якої вбачається, що ОСОБА_1 пенсію ще не отримує, та копію довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, з якої вбачається, що за період з 01 кварталу 2020 року по 02 квартал 2020 року інформації про доходи ОСОБА_1 в ДРФО немає.

В пункті 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Надані позивачем копії документів на підтвердження свого майнового стану належним чином не підтверджують неможливість сплати ним судового збору при зверненні до суду з даним позовом, оскільки не містять повної інформації про дійсний майновий стан позивача ОСОБА_1 та членів його сім`ї станом на момент звернення до суду з даним позовом, а саме: щодо належності їм на праві власності рухомого та нерухомого майна, відкритих рахунків в банківських установах тощо; позивачем надано відомості про відсутність доходів за І-ІІ квартал 2020 року, тоді як для можливого звільнення від сплати судового збору підставою є доходи за попередній календарний рік.

Крім того, суд при вирішенні даного клопотання враховує також те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою працездатного віку, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не стоїть, обмежень в працевлаштуванні не має, доказів протилежного ним суду не надано. Сума судового збору 840,80 грн за подання позовної заяви з вимогою немайнового характеру не є вкрай обтяжливою та її не можна розцінювати як таку, що призведе до скрутного матеріального становища.

З огляду на вищезазначене та враховуючи те, що належних письмових доказів на підтвердження викладених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору обставин до клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем ОСОБА_1 не долучено, а несплата судового збору веде до втрат відповідного бюджету, доходжу висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 133, 136 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі № 128/3363/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська