ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2639/20 Справа № 206/3514/19 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та Приватне акційонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом до посилаючись на те, що 10 липня 2017 року о 09 год. 08 хв. в м. Дніпрі на Самарському мосту сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ-110206, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який належить ОСОБА_1 , та екскаватором навантажувачем «Caterpillar» 428 F2, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2017 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до експертного висновку №4809 на автомобілі ЗАЗ-110206 державний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані деформації з утворенням вм`ятини гофри, тріщин, згинів і відповідно з технологією заводу-виробника підлягає заміні: капот, радіатор, повітряний фільтр в зборі, скло вітрового вікна, права передня фара, замок капота в зборі, облицювання радіатора.

Вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля ЗАЗ-110206, пошкодженого внаслідок ДТП становить 14 200,83 грн.

Однак, ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не виконав своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не здійснив відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Власник авто, ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Моторного страхового бюро України, на що отримала письмову відповідь, в якій останнє повідомляє, що на даний час не може застосувати до ПрАТ «Європейський Страховий Союз» заходів впливу, оскільки членство останнього в МТСБУ було припинено.

Враховуючи вищезазначене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму з відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14 200, 83 грн., а також суму судового збору у розмірі 768 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та ПрАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що припинення членства ПрАТ «Європейський Страховий Союз» у МТСБУ не є підставою для відшкодування шкоди останнім особі, якій завдано шкоди дорожньо-транспортною пригодою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_2 визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді, у зв`язку із чим вона звернулася до страховика, в якого була застрахована цивільно-правова відповідальність останнього з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надала відповідні документи. Однак, страхове відшкодування так і не відбулося. Наголошує, що право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про її відшкодування може бути пред`явлена безпосередньо до винного, навіть якщо його відповідальність застрахована, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

31 січня 2020 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована ПрАТ «Європейський Страховий Союз», отже останній повинен нести відповідальність по відшкодуванню завданої шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що 10 липня 2017 року о 09 год. 08 хв. в м. Дніпрі на Самарському мосту сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ЗАЗ-110206, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та екскаватором навантажувачем «Caterpillar» 428 F2, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль ЗАЗ-110206, державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2017 року винним в дорожньо-транспортній пригоді та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до експертного висновку №4809 від 24 липня 2017 року на автомобілі ЗАЗ-110206, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, зафіксовані деформації з утворенням вм`ятини гофри, тріщин, згинів і відповідно з технологією заводу-виробника підлягає заміні: капот, радіатор, повітряний фільтр в зборі, скло вітрового вікна, права передня фара, замок капота в зборі, облицювання радіатора. Вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля ЗАЗ-110206, пошкодженого внаслідок ДТП становить 14200,83 грн. (а.с.10-12).

Цивільно-правова відповідальність відповідача зареєстрована в ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

11 червня 2017 року на адресу останнього було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 14-15).

Відповідно до листа Моторного страхового бюро України департаменту внутрішнього страхування ОСОБА_1 щодо невиконання ПрАТ «Європейський Страховий Союз» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було повідомлено, що членство зазначеного страховика в МТСБУ припинено, інформацією щодо його ліквідації бюро не володіє (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки відсутні належні правові підстави для стягнення заподіяної шкоди із ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам у справі та вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень статтей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18.

Згідно з пунктом 1.8. статті 1 Закону № 1961-IV страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Отже, видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена.

Суд встановив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» згідно з полісом.

Відповідно до пункту 22.1 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

За змістом пункту 52.5 статті 52 Закону № 1961-IV страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно з підпунктом а) пункту 41.1. статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7. статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Системний аналіз положень статтей 1, 41, 53 Закону № 1961-IV дає підстави дійти висновку, що МТСБУ відшкодовує шкоду третім особам лише у виняткових випадках, визначених статтею 41 Закону № 1961-IV, а припинення членства ПрАТ «Європейський Страховий Союз» у МТСБУ, не є підставою для відшкодування шкоди останнім особі, якій завдано шкоди ДТП.

Позивач не звертався до страховика відповідача з позовом, а відразу пред`явив вимогу до відповідачів.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону № 1961-IV, є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду посилання позивача про право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, яке є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене наявністю у останнього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів, є необґрунтованими.

Враховуючи, що позбавлення членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання його зобов`язання за полісом, матеріали справи не містять інформацію, що страховик не здійснює страхової діяльності, а позов до страховика не пред`явлено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивач скористався своїм правом звернення із позовом до ОСОБА_2 (на якого слід покласти обов`язок сплатити різниці між розміром завданої шкоди, та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховиком) і дане право позивача є абсолютним і не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176 цс 18, за змістом яких саме на страховика покладений обов`язок з відшкодування завданих збитків у межах суми страхового відшкодування.

За таких обставин позивач, як особа, яка вважає, що внаслідок дій ОСОБА_2 особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, порушено її права, має право реалізувати своє право на відшкодування шкоди у порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида