ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 березня 2020 року

м. Харків

справа № 645/6375/19-ц

провадження № 22-ц/818/1367/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С.,Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2019 року, ухвалене суддею Бондарєвою І.В., в залі суду в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10.11.2002 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Комінтернівського районного управління юстиції в м. Харкові та їм було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 689. Під час шлюбу у подружжя народилася дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина постійно проживає та зареєстрована разом з позивачем. В даний момент позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати повнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Відповідач матеріально своїй дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. Також, позивач постійно витрачає кошти на навчання, харчування, одяг, лікування дитини та інше, але її коштів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дитини. Син навчається в Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія» з 01.09.2019 року по 01.03.2022 року. Плата за надання освітніх послуг складає 1450 грн. за місяць. Кожного дня позивач несе витрати на утримання дитини, пов`язані з навчанням, а саме: 40 грн. в день на проїзд до місця навчання, що складає 880 грн. у місяць; 80 грн. в день на харчування в університеті, що складає 1780 грн. у місяць. Дитина перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради як інвалід з дитинства II групи інвалідності, з діагнозом: Цукровий діабет 1 тип, тяжка форма, лабільний перебіг, стадія субкомпенсації. Генералізована діабетична мікро-макроангіопатія: непроліферативна ретинопатія, васкулярна фаза; метаболічна кардіопатія; хзн І ст.:нефропатія, ст. мікроальбумінурії; ангіопатія нижніх кінцівок, хронічна ішемія І ст. дисметаболічна енцефалопатія з лікворно-венозною дисциркуляцією. Діабетична полінейропатія дистальна сенсорна. Мала аномалія розвитку серця: пролапс метрального клапану І ст. додаткові хорди лівого шлуночку. Діскенезія жовчовивідних шляхів. У зв`язку з інвалідністю дитини позивач постійно витрачає грошові кошти на ліки та лікування. Син потребує додаткового особливого харчування і неухильного дотримання меню та режиму харчування. Додатково у зв`язку з поганим фінансуванням державою програми для інсулінозалежних осіб позивачеві приходиться докуповувати інсулін та тест-смужки.

Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2019 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з 09.10.2019 р. та до закінчення навчання 28.02.2021 р.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Вказано, рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за перший місяць у розмірі 1500,00 грн. підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий розмір встановлюється законом, а не судовий рішенням. При присудженні аліментів суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України. Судом не було враховано, що відповідач працює не офіційно та зазначив, що може сплачувати 2000 грн. Також вказує, що розмір аліментів для осіб, які не працюють розраховується виходячи з середньої заробітної плати по регіону, яка на момент ухвалення рішення складає 9162 грн. Отже мінімальний розмір аліментів становить 2290, 50 грн., не враховуючи обставин справи, які знайшли своє відображення в поданій до суду позовної заяви та доказів, на які посилалася позивачка.

ОСОБА_2 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначених в апеляційній скарзі. Вказує, що доводи позивачки про те, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги дитині не відповідають дійсності. В матеріалах справи містяться докази того, що заборгованість за аліментами відсутня. Крім того, звертає увагу на те, що згідно документів спільна дитина сторін у справі навчається в Харківському гуманітарному університеті «Народна українська академія» з 01.09.2019 року по 01.03.2021 рік, а не до 01.03.2022, яка вказує позивачка. Вказує, що згодне сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 , батьком повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 (а.с.10).

На час розгляду справи ОСОБА_4 навчається на п`ятому курсі денного відділення факультету «Бізнес-управління» у приватному вищому навчальному закладі Харківський гуманітарний університет «Народна українська академія», що підтверджується довідкою Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія» від 16.09.2019 року за №150. Період навчання за програмою підготовки магістрів з 01.09.2019 р. по 28.02.2021 р. (а.с.14)

Відповідно до договору №100/2-19 від 29.08.2019 р., укладеного між студентом ОСОБА_4 та ПВНЗ ХГУ «НУА», оплата за навчання становить 1680 грн. за місяць. (а.с.15).

ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства ІІ групи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 (а.с.8)

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_4 встановлений діагноз: Цукровий діабет 1 тип, тяжка форма, лабільний перебіг, стадія субкомпенсації. Генералізована діабетична мікро-макроангіопатія: непроліферативна ретинопатія, васкулярна фаза; метаболічна кардіопатія; хзн І ст.:нефропатія, ст. мікроальбумінурії; ангіопатія нижніх кінцівок, хронічна ішемія І ст. дисметаболічна енцефалопатія з лікворно-венозною дисциркуляцією. Діабетична полінейропатія дистальна сенсорна. Мала аномалія розвитку серця: пролапс метрального клапану І ст. додаткові хорди лівого шлуночку. Дискінезія жовчовивідних шляхів.(а.с.9).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач проживає окремо від сина, інших дітей та повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні не має, його стан здоров`я задовільний, він працездатний, працює неофіційно та, з його слів, отримує дохід по 6000-7000 грн. щомісяця. Позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти сплати аліментів на час навчання сина у розмірі до 2000 грн.

До досягнення ОСОБА_4 повноліття відповідач сплачував аліменти та додаткові витрати на лікування дитини, а також аліменти з 07.09.2017 р. і до закінчення навчання.

Відповідно до вимог частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно врахувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Позивач вказує, що судом не визначений мінімальний розмір аліментів, що суперечить ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Між тим, ст. 201 СК України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Так, згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Тлумачення ст. 201 СК України дозволяє стверджувати, що ч.2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів не поширюється на правовідносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання.

Так, мінімальний гарантійний розмір аліментів на підстав ч. 2 ст. 182 СК України враховується судом при визначенні розміру аліментів на дитину.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 186 СК України.

Отже, повнолітній син сторін з 01.09.2019 року є студентом п`ятого курсу денного відділення факультету «Бізнес-управління» у приватному вищому навчальному закладі Харківський гуманітарний університет «Народна українська академія», тому позивач несе затрати пов`язані з оплатою за навчання сина, а власного доходу ОСОБА_4 не має і перебуває на утриманні матері, тому потребує матеріальної допомоги від батька.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі 2102 грн.

Розмір аліментів визначений судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, розміру витрат на навчання та вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Будь-яких доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна