Справа № 183/6124/18
№ 2/183/301/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову, з урахуванням уточнених вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1979 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Керносівської сільської ради народних депутатів Мазепою М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 18, належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
В даному житловому будинку зареєстрована колишній чоловік його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2000 року в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується.
ОСОБА_1 зазначив в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач ОСОБА_3 може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Позивач посилається на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЖК України, просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 11 червня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.
21 січня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1979 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Керносівської сільської ради народних депутатів Мазепою М.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 18, належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
В зазначеному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується тимчасовою посвідкою Серія НОМЕР_1 від 03 грудня 2003 року, а також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 01.11.2018 року за вих. № 3667/2.
Факт реєстрації відповідача було здійснено з тих підстав, що останній був чоловіком доньки позивача ОСОБА_1 , а саме членом сім`ї власника будинку.
Встановлено, що з 2000 року відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, в приміщенні його особисті речі відсутні, що підтверджується актом від 09 серпня 2018 року, складеним за участю депутата Керносівської сільської ради Купріянова М.В., в присутності сусідів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підписи яких завірені в.о. старости ОСОБА_7 .
Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідності до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 405 ЖК, ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький