Справа №705/1671/20
2/705/1665/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Умань Черкаської області

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Кормана О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги мотивував тим, що позивач 03.06.2015 року, на прохання відповідача, позичив їй кошти в сумі 6700 грн. строком до 30 червня 2015 року, про що вона склала та подала йому розписку. Свої зобов`язання в строк відповідач не виконала. Також, на даний час позичені у нього кошти відповідач не повернула, уникає з ним зустрічі, з чого можливо зробити висновок про її небажання відповідати за своїми зобов`язаннями. Позивач дізнався, що відповідач позичила кошти не лише у нього, з жодним з кредиторів не розрахувалась та не планує цього робити добровільно, а тому він змушений звернутися з позовом до суду. Згідно розрахунку позивача розмір відсотків за користування позиковими коштами з врахуванням облікової ставки НБУ за весь період, починаючи від дня, в якому повинне було виконане грошове зобов`язання відповідача по поверненню позики, по день звернення з позовом до суду складає 10939,18 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики, що посвідчений розпискою від 03 червня 2015 року в сумі 6700 грн. та відсотки на рівні облікової ставки НБУ в сумі 10939,18 грн., а всього 17639,18 грн.

Ухвалою судді від 17.11.2020 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Ухвалу судді про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками, відповідач отримала 24.11.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подала.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей.

Крім того, розписка повинна містити відомості, які надали б змогу ідентифікувати позикодавця та позичальника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що 03.06.2015 року, на прохання відповідача, позичив їй кошти в сумі 6700 грн. строком до 30 червня 2015 року, про що вона склала та подала йому розписку. Свої зобов`язання в строк відповідач не виконала. Також, на даний час позичені у нього кошти відповідач не повернула, уникає з ним зустрічі, з чого можливо зробити висновок про її небажання відповідати за своїми зобов`язаннями.

На підтвердження зазначених обставин позивачем до позовної заяви додано лише копію розписки від 03.06.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 позичила 6,700 (шість тисяч сімсот гривень) у ОСОБА_1 . Зобов`язується повернути до кінця м-ця червня 2015 року. Вказана копія розписки засвідчена на відповідність оригіналу представником позивача.

Проте, у розписці відсутні відомості, які б давали змогу встановити особу позикодавця та позичальника, зокрема: дата народження, посилання на РНОКПП, реквізити паспорта тощо.

Тобто, суд позбавлений можливості достовірно встановити, що позикодавцем був саме позивач, а позичальником була сам відповідач, до якої пред`явлено позов, а не особа, прізвище, ім`я та по-батькові якої співпадають з такими даними відповідача.

Враховуючи те, що позивач вільний у способі доказування своїх позовних вимог та наданні доказів, таким правом скористався, при цьому не надав суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 141, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Суддя О.В.Корман