Дата документу 11.12.2020
Справа № 334/6003/20
Провадження № 2/334/3681/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Піка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого Лучко Н.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 09.10.2000 року, реєстровий 1579 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Окрім неї за вказаною адресою зареєстрована дочка, відповідач по справі ОСОБА_2 .

Будучи зареєстрованою за вищевказаною адресою, відповідач фактично не проживає у належній позивачу 1/2 частині будинку з 2014 року, що підтверджується Актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 05.10.2020 року. Фактичне місце мешкання відповідача ОСОБА_2 не відоме, вона постійне мешкає за межами України.

Реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить ОСОБА_1 перешкоди у розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим остання вимушена самостійно сплачувати вартість нарахованих комунальних платежів, оскільки відповідач в утриманні житла участі не бере, в будинку відсутні її особисті речі, одяг, предмети побуту тощо.

В добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку за адресою реєстрації відповідач не бажає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись з вказаним позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування 1/2 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно, відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України.

За положеннями частини 1 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно приписів частини 4 статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Разом з тим, частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Тобто, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що відсутність члена сім`ї або особи сімейні відносини, з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке належить власнику на праві власності.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не надала. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено та доведено матеріалами справи, що ОСОБА_1 підставі Договору дарування частини житлового будинку, посвідченого Лучко Н.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 09.10.2000 року, реєстровий 1579 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).

За адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з пояснень позивача є дочкою позивача.
Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою підтверджується Домовою книгою (а.с.9).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою реєстрації не проживає з 2014 року, що підтверджується Актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 05.10.2020 року, копію якого долучено до позову.
Перебуваючи на реєстраційному обліку в зазначеному будинку, відповідач, фактично в ньому не мешкає, житлові та інші послуги не сплачує, будинком не користується, його станом не цікавиться, намірів щодо користування житлом на протязі тривалого часу не виявляє.
Таким чином, відповідач фактично більше року не проживає у належній позивачу 1/2 частині будинку, житловим приміщенням не користується, особистих речей за вказаною адресою не має, не сплачує комунальні послуги, а в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, оскільки не підтримує з позивачем жодних родинних стосунків, тому в силу статті 405 ЦК України втратила право користування цим приміщенням, а зняття її з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на теперішній час, можливо здійснити лише на підставі судового рішення, про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 27, 76-81, 258-259, 280, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування 1/2 частиною житлового будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.