ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/1178/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Долі М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В., заінтересована особа: ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2020 до Дарницького районного суду м. Києва надійшло подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Стеценко Н.В., заінтересована особа: ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 .

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП № 38921388 за виконавчим листом № 2-6126/12 від 19.06.2013, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2012 р. і до повноліття дитини. Від виконання судового рішення боржник ухиляється, станом на 01.11.2020 заборгованість по аліментам боржника складає 151 875,00 грн. Державним виконавцем встановлено, що за останнім відомим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , боржник не проживає та місцезнаходження його не відоме та встановити не є можливим.

В поданні державний виконавець зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі.

На виклик до суду державний виконавець не прибув, матеріали виконавчого провадження на вимогу суду не надав.

Оцінивши зібрані у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З доданих до подання матеріалів судом встановлено, що у провадженні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 38921388 за виконавчим листом № 2-6126/12 від 19.06.2013, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2012 р. і до повноліття дитини.

Боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

Згідно з виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2013 року адреса ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки, станом на 01.11.2020 головний державний виконавець розрахував заборгованість по аліментам ОСОБА_2 у розмірі 151 875,00 грн..

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За правилами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року №916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц.

Разом з тим, державним виконавцем не надано суду дані про вжиття виконавцем заходів для отримання відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування боржника ОСОБА_2 , про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, про направлення та отримання боржником викликів державного виконавця чи про відмову від їх отримання, а відтак відсутні підстави вважати, що боржник свідомо ухиляеться від виконання рішення суду про стягнення аліментів, при цьому висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх можливих дій, здійснення яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження», для встановлення місця проживання боржника, а відтак звернення до суду з поданням про розшук боржника є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про розшук боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 18, 36, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 438 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В., заінтересована особа: ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: М.О. Заставенко