Справа № 689/2136/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання Білоус Г.В.,

представника позивача адвоката Мілашевського М.Г.,

представника відповідача адвоката Шамрая В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В позові зазначив що 15 квітня 2017 року приблизно о 12 год. 00 хв. на А/Д Житомир-Чернівці 198 км. + 300 м. Бакай В.В., керуючи автомобілем Фіат Скудо, р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, і при виконанні маневру обгону виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем позивача, Івеко, р.н. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. 16 лютого 2018 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області винесено постанову про визнання відповідача ОСОБА_2 винуватими у дорожньо-транспортній пригоді. Транспортний засіб Фіат Скудо, д.н.з. НОМЕР_1 застраховано згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після ДТП ним 20.04.2017р. до ПАТ НАСК «Оранта» було подано заяву з повідомленням про ДТП та представником компанії йому було повідомлено, що він ще має подати копію постанови Ярмолинецького районного суду про встановлення вини ОСОБА_2 та не повідомлено, що він має подати ще заяву про страхове відшкодування. Отримавши висновок експерта про вартість відновлювального ремонту його автомобіля в сумі 63 416, 13 грн. та надавши його ПАТ НАСК «Оранта», він 21 червня 2018 року подав заяву про страхове відшкодування. Однак, 09.07.2018р. отримав відповідь від ПАТ НАСК «Оранта» про відмову у виплаті страхового відшкодування. Отже, представники страхової компанії скористались його необізнаністю щодо строків звернення із заявою про страхове відшкодування, тому він пропустив строк в 1 рік для подання заяви про страхове відшкодування. Зазначає, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Оскільки ним пропущений строк звернення про відшкодування шкоди до ПАТ НАСК «Оранта», хоча і з поважної причини, обов`язок щодо такого відшкодування покладається на відповідача, який і зобов`язаний відшкодувати завдану йому шкоду, яка була завдана з його вини. Також вказав, що він також має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу у зв`язку із пошкодженням автомобіля йому доводилося шукати йому заміну, оскільки даним автомобілем він здійснював пасажирські перевезення та його сім`я отримувала дохід; на даний момент автомобіль до сих пір не відремонтований тощо. Розмір своїх душевних страждань він оцінює в 75 000 грн. Просив суд стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду в розмірі 63 416, 13 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 75 000 грн.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. Зазначив, що вимога про стягнення збитків пред`явлена до неналежного відповідача. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Фіат Скудо д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПАТ НАСК «Оранта» згідно полісу № АК/1829459. Обставини настання страхового випадку і виникнення у ПАТ НАСК «Оранта» обов`язку здійснити страхову виплату сторонами не оспорюється. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відмова страховика здійснити страхову виплату обґрунтована неподанням позивачем заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП. Отже, страхове відшкодування не було виплачене у зв`язку із бездіяльністю позивача, а не у зв`язку із відсутністю страхового випадку. Відповідач може нести цивільно-правову відповідальність виключно у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Зазначає також, що розмір визначеної позивачем моральної шкоди є необґрунтованим та завищеним. Так, позивач жодних моральних страждань та немайнових втрат не поніс. Зокрема, у власності ОСОБА_1 знаходиться 6 транспортних засобів, 4 з яких позивач придбав після ДТП. Отже посилання позивача на відсутність коштів для ремонту автомобіля є необґрунтованим. Аргументи позивача про зменшення доходів його сім`ї з урахуванням наведеного також слід оцінювати критично. Тому позивачем не доведено наявність підстав для стягнення моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, позов відповідач не визнає в повному обсязі, оскільки відсутні фактичні та юридичні підстави для його задоволення.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Публічне акціонерне товариство Національну акціонерну страхову компанію «Оранта».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов в повному обсязі. Пояснив суду, що автомобіль його довірителя потратив у ДТП. Після цього позивач звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, однак пропустив строк. Так, у страховій компанії йому не пояснили, що необхідно звернутися протягом року і які саме документи потрібно надати. Оскільки розслідувалося кримінальне провадження, а згодом і розглядалася справа про адміністративне правопорушення, тому і він не міг вчасно отримати копію постанови про накладення адміністративного стягнення. Переконаний, що відповідач повинен нести цивільно-правову відповідальність на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Зокрема, 15.04.2017р. відразу після ДТП позивач прийшов із заявою до страхової компанії із повідомленням про ДТП. Працівники ПАТ НАСК «Оранта» йому повідомили, що потрібно надати документ, який підтверджує вину іншої особи, та повідомили, що оглянуть та оцінять його автомобіль. 27.09.2017р. було закрито кримінальне провадження, а 16 лютого 2018 року Ярмолинецьким районним судом винесена постанова про визнання винним відповідача у ДТП. Після цього він прийшов до страхової компанії, працівники якої відмовилися оглядати та оцінювати його автомобіль. Також позивач 22 березня 2018 року змушений був звернутися до незалежного експерта для отримання висновку про вартість відновлювального ремонту, який отримав 31 травня 2018 року, вже з пропущенням річного строку. Крім цього, зазначив, що наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не звільняє від обов`язку відшкодування завданої шкоди. А наявність у власності позивача інших транспортних засобів не свідчить про наявність грошових коштів у нього для відновлення транспортного засобу.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що позивач заявив до неналежного відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги. Так, ствердив, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність і саме страхова компанія зобов`язана відшкодувати завдану шкоду. Зазначив суду, що в даному випадку позивач мав би самостійно звернутися до страхової компанії за страховим відшкодуванням. Відповідачем не оспорюються обставини страхового випадку. Вказав, що висновок експертизи є неналежним доказом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

Судом встановлено, що 15 квітня 2017 року приблизно о 12 год. 00 хв. на А/Д Житомир-Чернівці 198 км. + 300 м. Бакай В.В., керуючи автомобілем Фіат Скудо, р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, і при виконанні маневру обгону виїхав на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем позивача, Івеко, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м. Хмельницький, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується копією постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2018 року, якою визнано відповідача ОСОБА_2 винуватим у даній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 14-15).

У відповідності до припису ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Фіат Скудо, д.н.з. НОМЕР_1 , була застраховано згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АК № НОМЕР_3 . Власником автомобіля Фіат Скудо є ОСОБА_4 (а.с. 107-109).

Власником автомобіля Івеко, р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 153).

18 квітня 2017 року із заявою (повідомленням) про ДТП № 4154 до ПАТ НАСК «Оранта» звернувся позивач, ОСОБА_1 (а.с. 107). 20 квітня 2017 року із заявою (повідомленням) про ДТП до ПАТ НАСК «Оранта» звернувся відповідач (страхувальник), ОСОБА_2 (а.с. 108). Від імені ПАТ НАСК «Оранта» ТОВ «Гарант-Асістанс» позивачу та відповідачу направило лист № 09-03-09/5511 від 06.06.2017р. про порядок відшкодування шкоди (а.с. 112). Водночас, згідно повідомлення ПАТ НАСК «Оранта» та ТОВ «Гарант-Асістанс» зазначений лист було направлено звичайним листом без повідомлення про вручення (а.с. 180, 182).

21 червня 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 169). Водночас, 9 липня 2018 року ПАТ НАСК «Оранта» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування на підставі ст. 37.1 та 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пропуском позивачем річного строку для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 113).

Згідно частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦКУ передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, автомобілем Фіат Скудо, д.н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди керував відповідач, ОСОБА_2 , що підтверджується копією постанови Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 16.02.2018р. Цією постановою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14-15).

Відповідно до п. 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, оскільки в даному випадку має місце відмова страховика на підставі статті 37 Закону, тому відповідач, ОСОБА_2 , зобов`язаний відшкодувати майнову шкоду, завдану позивачу.

Зокрема, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження за договором № 009/03/2018 від 21 травня 2018 року, складеного судовим експертом Найдуком М.Л., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Івеко, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 15 квітня 2017 року становить 63 416, 13 грн. (а.с. 18-27).

Таким чином, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 63 416 грн. 13 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України)

Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 , внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди заподіяно моральну шкоду, яка полягає в його нервових переживаннях, дискомфорті, оскільки протягом тривалого часу у зв`язку із пошкодженням автомобіля йому довелося шукати йому заміну, адже цим транспортним засобом він та його сім`я здійснювали пасажирські перевезення та отримували дохід. Станом на даний момент автомобіль досі не відремонтований.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого, погіршення його здібностей, ступінь вини відповідача. Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Таким чином, необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги та розцінює критично доводи представника відповідача про те, що вимога про стягнення збитків пред`явлена до неналежного відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Фіат Скудо була застрахована, з наступних підстав.

Так, згідно пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-4 строк є присічним і поновленню не підлягає.

Також суд відхиляє твердження представника відповідача про застосування статті 1194 ЦК України щодо обов`язку особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки, в даному випадку, страховою компанією страхове відшкодування не виплачене. Тому, відповідач зобов`язаний сплатити завдану майнову шкоду на підставі припису ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Посилання представника відповідача про те, що висновок експертного дослідження не є належним і допустимим доказом, суд розцінює критично. Так, на спростування цього представником відповідача не надано жодних доказів, тому висновок експертного авто товарознавчого дослідження від 31.05.2018р. є належним та допустимим письмовим доказом по справі.

Доводи представника відповідача про те, що позивач жодних моральних страждань та немайнових втрат не поніс, адже у його власності знаходиться 6 транспортних засобів, 4 з яких позивач придбав після ДТП, суд не бере до уваги, оскільки перебування у позивача на праві власності інших автомобілів не свідчить про ту обставину, що в нього наявні грошові кошти для ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем пред`явлено до суду 2 позовні вимоги (одну майнового характеру та одну немайнового характеру). Зокрема, позовна вимога майнового характеру задоволена в повному обсязі, а позовна вимога немайнового характеру лише на 13, 33 %, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 870 грн. 83 коп. (768 грн. 40 коп. + 102 грн. 43 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 63 416 грн. 13 коп. (шістдесят три тисячі чотириста шістнадцять гривень 13 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 870 грн. 83 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 16 березня 2020 року.

Суддя А.В. Кульбаба