ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3948/20
провадження № 6/753/399/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Коренюк А.М.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві поданняя приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство "Альфа - Банк", про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва звернувся до суду із заявою у порядку ст. 440 ЦПК України про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку. Подання обґрунтовано тим, що в межах виконавчого провадження № 60937563, відкритого згідно постанови від 26 грудня 2019 року на підставі виконавчого листа № 753/8862/16 від 12 грудня 2016 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» заборгованості в розмірі 1 168 758 гривень 42 копійок.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що на праві власності за боржником зареєстрована ј квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 листопада 2003 року. Крім того, після смерті чоловіка боржника останньою було прийнято у спадок Ѕ частину зазначеної квартири, що підтверджується заявами від 11 вересня 2013 року про прийняття боржником ј частини квартири після смерті чоловіка та від 24 лютого 2013 року про відмову сина спадкодавця на користь боржника від своєї ј частини квартири на користь боржника. Проте, боржник право власності на отримання у спадок частки квартири у встановленому законом порядку не зареєстрував, у зв`язку з чим виконавець вимушений звернутися до суду з відповідним поданням, оскільки в інший спосіб виконати рішення суду не виявляється можливим.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду подання повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення та розміщеним повідомленням на офоційному сайту судової влади (суду).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії » зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі « Пономарьов проти України », «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Крім того, на теперішній час на офіційному сайті «Судова влада України» у режимі он-лайн фіксуються дата і час кожного судового засідання всіх справ, які розглядаються судами України, за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.

В зв`язку з неявкою в судове засідання заявника, який бере участь за матеріалами подання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

У межах виконавчого провадження № 60937563, відкритого згідно постанови від 26 грудня 2019 року на підставі виконавчого листа № 753/886 /16 від 12 грудня 2016 року, виданого Дарницьким районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк» заборгованості в розмірі 1 168 758 гривень 42 копійок.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що на праві власності за боржником зареєстрована ј квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 26 листопада 2003 року. Крім того, після смерті чоловіка боржника останньою було прийнято у спадок Ѕ частину зазначеної квартири, що підтверджується заявами від 11 вересня 2013 року про прийняття боржником ј частини квартири після смерті чоловіка та від 24 лютого 2013 року про відмову сина спадкодавця на користь боржника від своєї ј частини квартири на користь боржника. Проте, боржник право власності на отримання у спадок частки квартири у встановленому законом порядку не зареєстрував, у зв`язку з чим виконавець звернувся до суду з даним поданням, оскільки в інший спосіб виконати рішення суду не виявляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи провадиться за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно виникає не з моменту підписання договору купівлі-продажу, чи отримання майна в інший спосіб передбачений законодавством, а з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Відповідно до положення ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Судом встановлено, що виконавчі дії державним виконавцем вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Оцінка вартості вказаного нерухомого майна в матеріалах державного виконавця відсутня.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, яке являється крайнім заходом, до вчинення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення суду, не підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Таким чином, державний виконавець для неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій зобов`язаний вжити всі заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Звертаючись до суду із даним поданням заявник не надав достовірності, повноти доказів належності повідомлення боржника про добровільне виконання рішення суду (зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів). Відтак, виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому не належним чином повідомив боржника про добровільне виконання рішення суду (відсутні зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів), не вжив всіз передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих законом державному виконавцеві повноважень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що виконавцем подано суду недостатньо переконливих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, доведення чого є обов`язковою умовою для винесення ухвали щодо задоволення такого подання. А застосування такого виключого заходу, про яки просить виконавець, може мати місце лише у виключних випадках й повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

За таких обставин та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що підстав для задоволення подання немає.

Наведені у поданні обставини і вивчені судом додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що переконливо свідчать про умисне ухилення боржником від виконання судового рішення, а тому правові підстави для задоволення пожання відсутні.

На підставі викладеного, п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України та, керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 440 ЦПК України, ст. 18, 50, 51, 63 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство "Альфа - Банк", про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: