22-ц/804/684/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/18050/18

Номер провадження 22-ц/804/684/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар Сидельнікова А.В.

сторони:

позивач Державна Азовська морська екологічна інспекція

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року, у складі судді Писанець Н.В., повний текст рішення складено 12 грудня 2019 року

у справі за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного знищення зелених насаджень,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В грудні 2018 року Державна Азовська морська екологічна інспекція звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок незаконного знищення зелених насаджень, розподілив її розмір до спеціального фонду Державного бюджету України 3225 грн; фонду охорони навколишнього природного середовища Донецької області 2150 грн.; фонду охорони навколишнього природного середовища Маріупольської міської ради 5375 грн, а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що 17 січня 2018 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної морської екологічної інспекції Нежвицьким В.Ю. та інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря ОСОБА_2 здійснено огляд території садового товариства «Швейник», розташованого на території Маріупольської міської ради (Кальміуський район м.Маріуполь). За результатами огляду, по АДРЕСА_1 , виявлено факт знищення зелених насаджень та встановлено 7 пнів свіжозрізаних дерев акації, про що складено акт огляду території на предмет незаконного видалення дерев за адресою: АДРЕСА_1 від 17.01.2018 року з додаванням плану-схеми. З пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є відповідно членом та головою садового товариства «Швейник», встановлено, що саме відповідачем ОСОБА_1 було незаконно видалено до ступеню припинення росту 7 дерев акації без відповідних дозволів. Дерева знаходились у задовільному стані. Після заміру пнів встановлено наступні діаметри стовпів: акація 40 см 2 од., акація 30 см 3 од., акація 35 см 1 од., акація 45 см 1 од. За фактом порушення природоохоронного законодавства, старшим державним інспектором ОСОБА_5 , відповідно до ст.254 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення № 013306 від 17 січня 2018 року відносно ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №6/013306 від 18 січня 2018 року, якою притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 153 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Постанова набрала законної сили.

У зв`язку з виявленими порушеннями природоохоронного законодавства України з урахуванням норм, передбачених Таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року розраховано суму шкоди, яка становить 10750 грн. Розрахунок направлений відповідачу, але у добровільному порядку ним збитки не відшкодовані.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року позовні вимоги Державної Азовської морської екологічної інспекції задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок незаконного знищення зелених насаджень, до спеціального фонду Державного бюджету України 3225 грн; фонду охорони навколишнього природного середовища Донецької обласної ради 2150 грн; Маріупольської міської ради 5375 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної Азовської морської екологічної інспекції понесені судові витрати у сумі 1762 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок доведення відсутності вини покладено саме на відповідача, однак, такий ним не реалізований. Постанова про накладення адміністративного стягнення № 6/013306 від 18 січня 2018 року, якою притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 153 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. є такою, що набрала чинності.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність підстав позову та наявність підстав для стягнення шкоди до спеціального фонду місцевих бюджетів у порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

10 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 6/013306 від 18 січня 2018 року.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 6/013306 від 18 січня 2018 року повернуто скаржнику.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 січня 2020 року справу за позовом Державної азовської морської екологічної інспекції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного знищення зелених насаджень, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що під час розгляду справи судом порушено принцип змагальності сторін та його позбавлено можливості надати заперечення на позов, а також заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, суд позбавив його можливості виконати обов`язок із доказування та судом проігноровано його клопотання про виклик свідків, які б могли засвідчити про його непричетність до скоєння правопорушення зі знищення дерев.

Вважає, що судом ухвалено рішення на підставі недостовірних та сумнівних доказів.

Вказує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 умисно оговорили його на підставі особистих неприязних відносин. Представниками позивача складено протокол тільки на підставі їх свідчень, не з`ясував реальних характер взаємовідносин та наявність прямого умислу цих осіб на спричинення шкоди відповідачу з мотивів помсти та зведення особистих рахунків. Представниками позивача не звернуто увагу на відсутність у відповідача знаряддя вчинення правопорушення, на відсутність зпиляних дерев на його території, а також на факт користування ним та членами сім`ї для пічного опалення будинку тільки вугіллям.

Також зазначає, що факт знищення дерев виду акація, який встановлено 17 січня 2018 року, мав місце раніше у вересні-жовтні 2017 року чоловіком ОСОБА_4 , яка займала посаду голови садового товариства, ОСОБА_6 разом із посібником, що бачили члени садівничого товариства.

На виклики членів садового товариства щодо винищення дерев вказаними особами поліція не реагувала, оскільки прибувала на місце скоєння правопорушення вже після його вчинення. Відповідач звертався до позивача з метою оскарження постанови, однак у реєстрації письмового звернення було відмовлено та його копію не долучено до матеріалів позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу позивача

Відповідно по положень статті 360 ЦПК України позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. ОСОБА_7 17 січня 2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 153 КУпАП за незаконне знищення зелених насаджень без оформлення відповідних дозвільних документів (ордеру, акту обстеження зелених насаджень). Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря № 6/013306 від 18 січня 2018 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 153 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, яка не оскаржена останнім та є чинною. Відповідачем не надано суду доказів та заперечень проти позовних вимог, тоді як доведеність відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

17 січня 2018 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної морської екологічної інспекції Нежвицьким В.Ю. та інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря ОСОБА_2 здійснено огляд території садового товариства «Швейник», розташованого на території Маріупольської міської ради (Кальміуський район м.Маріуполь). За результатами огляду по АДРЕСА_1 , виявлено факт знищення зелених насаджень та встановлено 7 пнів свіжозрізаних дерев акації та складено акт огляду території на предмет незаконного видалення дерев за адресою: АДРЕСА_1 від 17.01.2018 року з додаванням плану-схеми.

З пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є відповідно членом та головою садового товариства «Швейник», встановлено, що саме відповідачем ОСОБА_1 було незаконно видалено до ступеню припинення росту 7 дерев «акація» без відповідних дозволів. Дерева знаходились у задовільному стані. Після заміру пнів встановлено наступні діаметри стовпів: акація 40 см 2 од., акація 30 см 3 од., акація 35 см 1 од., акація 45 см 1 од.

За фактом порушення природоохоронного законодавства, старшим державним інспектором ОСОБА_5 відповідно до ст.254 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 013306 від 17.01.2018 року та постанову про накладення адміністративного стягнення № 6/013306 від 18.01.2018 року, якою притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 153 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Відомості щодо оскарження вказаної постанови та її скасування у матеріалах справи відсутні. Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної Азовської морської екологічної інспекції Нежвицьким В.Ю. з урахуванням норм, передбачених Таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року розрахована сума шкоди, яка становить 10750 грн.

Вказаний розрахунок та письмова пропозиція про добровільне відшкодування шкоди направлені відповідачу. Відомості щодо добровільного відшкодування указаної шкоди відповідачем у матеріалах справи відсутні.

Судом першої інстанції також встановлено, що діяльність Державної Азовської морської екологічної інспекції поширюється на: територію від державного кордону України з Російською Федерацією (Новоазовський район Донецької області), територію завширшки сто метрів від урізу води Азовського моря, його заток та лиманів у межах Донецької, Запорізької, Херсонської областей та адміністративно-територіальних меж міст Маріуполя, Бердянська, Генічеська, а також Арабатської стрілки у межах Херсонської АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 коси (підпункт 7.1. пункту 7 Положення про Державну Азовську морську екологічну інспекцію, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12 грудня 2011 року № 136, що діяло на момент виявлення порушення).

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, заперечення представника позивача Левченка В.А., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Згідно статті 6 Закону України Про рослинний світ» державне управління у сфері охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції.

Охорона рослинного світу, відповідно до статті 25 цього Закону, передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження просторової, видової, популяційної та ценотичної різноманітності і цілісності об`єктів рослинного світу, охорону умов їх місцезростання, збереження від знищення, пошкодження, захист від шкідників і хвороб, а також невиснажливе використання.

Охорона рослинного світу здійснюється центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, власниками та користувачами (в тому числі орендарями) земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти рослинного світу, а також користувачами природних рослинних ресурсів.

У відповідності до статті 40 Закону України «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу, порушенні вимог щодо охорони, використання та відтворення рослинного світу під час проектування, розміщення, будівництва, реконструкції, введення в дію, експлуатації споруд та об`єктів, застосування технологій, які негативно впливають на стан об`єктів рослинного світу.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

За змістом частини 1 статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з вимогами статей 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не завдавати шкоду природі, відшкодувати завдані ним збитки.

Відповідно до частини третьої статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

У пункті 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2016 року № 1045, передбачено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера (крім випадків, передбачених пунктами 7-10 цього Порядку); на підставі документів, визначених статями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

Позивач має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 013306 від 17 січня 2018 року складеного відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 153 КУпАП вбачається, що останнього було повідомлено про час і місце розгляду зазначеного протоколу (а.с.20).

Постановою про накладення адміністративного стягнення № 6/013306 від 18 січня 2018 року, прийнятою Державною Азовською морською екологічною інспекцією, визнано ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 153 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В постанові роз`яснено строк та порядок її оскарження. Постанова набрала чинності 28 січня 2018 року (а.с.21).

Так, при вирішенні даного спору, апеляційний суд бере до уваги наявність постанови про адміністративне правопорушення, яка доводить вину відповідача у здійсненні ним адміністративного правопорушення.

Про винесення постанови наведеної вище постанови ОСОБА_1 був обізнаний, про що свідчить його особиста заява адресована начальнику Держаної Азовської морської екологічної інспекції від 22 січня 2018 року (а.с.107).

Колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що представниками позивача складено протокол тільки на підставі пояснень свідків, з якими у нього особисті неприязні стосунки, за відсутності у відповідача знаряддя вчинення правопорушення, використання останнім для пічного опалення будинку тільки вугілля.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що в установленому законом порядку останнім зазначену постанову не оскаржено і вона є чинною на час судового розгляду справи.

За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадків.

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суди першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання йому майнової шкоди, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача.

Визначаючи розподіл тягаря доведення позовних вимог чи їх спростування, апеляційним судом враховано, що у такій категорії спорів позивач звільняється від обов`язку доведення вини відповідача, проте зобов`язаний довести наявність інших елементів цивільно-правової відповідальності особи за завдання іншій особі шкоди в результаті вчинення протиправних дій або бездіяльності.

В оцінці доводів апеляційної скарги про те, що судом проігноровано його клопотання про виклик свідків, які б могли засвідчити про його непричетність до скоєння правопорушення зі знищення дерев, апеляційний суд врахує те, що в судовому засіданні відповідач клопотання про виклик свідків не заявляв, а лише посилався на те, що є свідки, які можуть підтвердити, що виробкою дерев восени займались інші особи.

Надана до апеляційної скарги копія колективної заяви від 07 січня 2020 року (а.с. 120) не дає апеляційному суду підстав дійти висновку щодо відсутності підстав покладання на відповідача відповідальності за незаконну вирубку дерев у січні 2018 року, та розцінюється апеляційним судом як неналежний доказ.

Особи, які підписали зазначену заяву не були допитані в суді першої інстанції в якості свідків, та підписали її після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів внаслідок: знищення або пошкодження дерев і чагарників; знищення або пошкодження газонів і квітників.

Установлено, що розмір шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, обчислюється за таксами, що затверджені цією постановою, посадовими особами інспекторського складу Державної екологічної інспекції та її територіальних органів та інших спеціально уповноважених органів виконавчої влади, яким надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що протиправними діями відповідача було порушено положення Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», оскільки рішення колегіального органу місцевого самоврядування про знесення спірних 7 дерев не приймалось, ордер на видалення дерев не видавався. Тобто такі дії вчинено ОСОБА_1 самовільно, чим завдано шкоду державі.

Розглядаючи справу суд першої інстанції помилково послався на Положення про Державну Азовську морську екологічну інспекцію, затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 12 грудня 2011 року № 136, оскільки на час виявлення правопорушення діяло Положення про Державну Азовську морську екологічну інспекцію, затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 28 вересня 2017 року № 652, яким також до функцій інспекції віднесено здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням, у тому числі і громадянами України, іноземцями та особами без громадянства законодавства про охорону, утримання і використання зелених насаджень, та надано право розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем в судах.

Переглядаючи рішення в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на вирішення спору та відповідний правовий результат не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 березня 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

Л.М.Кочегарова