Справа № 299/3092/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Куштана Б.П.

за участі секретаря Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року (головуючий суддя Трагнюк В.Р.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі- Банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 18.10.2005 між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 10 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим строком повернення до 18.10.2020.

16.10.2006 між Банком та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №0, якою змінено метод нарахування процентів по кредитному договору, змінено порядок нарахування штрафних санкцій. Також змінено реєстраційний номер кредитного договору в системі обліку банку на №0, у зв`язку з зміною програмного забезпечення банку.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки 136/45/05-Р від 18.10.2005, згідно умов якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 29.09.2015 його заборгованість становить 4 406.80 доларів США, з яких: 3998,28 доларів США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з грудня 2014 року 609,92 доларів США; 408,52 доларів США заборгованість по процентам. Також по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.09.2015 складає 4535,51 грн, з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 2921,13 грн, 1614,38 грн пеня за прострочення сплати процентів.

Банк просив стягнути вказану заборгованість солідарно з відповідачів.

Справа розглядалася судами різних інстанцій неодноразово.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суму боргу, процентів за кредитним договором № 136/45/05-Р (№ 0) від 18.10.2005 в розмірі 4406,80 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 4 535,51 грн на користь ПАТ «УкрСиббанк».

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках з кожного 747,54 грн судових витрат по сплаті судового збору на користь ПАТ «УкрСиббанк».

На таке рішення в частині вимог Банку до поручителя подала апеляційну скаргу поручитель ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В, Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати рішення місцевого суду в цій частині та ухвалити нове, яким у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_1 відмовити.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2017 заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2015 в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_1 змінено. У задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції було мотивовано тим, що боржник ОСОБА_2 не здійснює платежів для погашення кредиту з грудня 2014 року, а вимогу до поручителя банк пред`явив лише 15.07.2015, тобто, вже після спливу шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, а відтак порука ОСОБА_1 припинилася, тому наявні підстави для відмови в задоволенні вимог до поручителя.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 08.08.2017 заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В. В., про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1645,60 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 08.08.2017 заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В. В., про поворот виконання судового рішення задоволено. Допущено поворот виконання заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2015. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 1516,71 грн, які були стягнуті з її заробітної плати в рамках виконання скасованого судового рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.02.2019 касаційні скарги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2017, додаткове рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 08.08.2017 та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 08.08.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Оскільки ПАТ «УкрСиббанк» та позичальник ОСОБА_2 судове рішення в апеляційному порядку не оскаржили, суд апеляційної інстанції, з урахуванням принципу диспозитивності, переглядає рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , в частині задоволення вимог до поручителя ОСОБА_1 , не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині вимог Банку до боржника ОСОБА_2 .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що особисто поручитель не отримувала письмової вимоги Банку; скаржник ставить під сумнів наявність у Банку оригіналів документів, які надані ним як докази, довіреність представника, а також наявність у позивача ліцензії на здійснення валютних операцій. Також зазначає, що розрахунок заборгованості, який долучений до матеріалів справи, підписаний не уповноваженою на те особою; розрахунок заборгованості Банком проведено неправильно; договір поруки є припиненим, так як відповідачем ОСОБА_2 не здійснювались платежі з погашення кредиту з грудня 2014 року, а Банком не пред`явлено вимоги до поручителя протягом шести місяців.

ПАТ «УкрСиббанк» було подано заяву, в якій позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позиція Банку у справі обґрунтована тим, що згідно правової позиції Верховного Суду України № 6-272цс16 від 29.06.2016 строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Також ПАТ «УкрСиббанк» було подано до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 128-131 т. 2). Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи та їх представників. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обставини, на які він посилався, обґрунтовуючи свої вимоги, а саме: наявність договірних відносин за кредитним договором та договором поруки, невиконання зобов`язань за цими договорами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також доведено розмір заборгованості відповідно до її розрахунку.

Однак такі висновки суду щодо поручителя ОСОБА_1 є помилковими та не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18.10.2005 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 10 000 доларів США зі строком повернення не пізніше 18.10.2020 та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12,5 %.

16.10.2006 між Банком та позичальником укладено додаткову угоду, відповідно до якої змінено метод нарахування процентів за договором, змінено порядок нарахування штрафних санкцій.

Для забезпечення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки від 18.10.2005. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною (пункт 1.4 договору поруки).

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ «УкрСиббанк», у ОСОБА_2 станом на 29.09.2015 існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 406,80 доларів США, з яких: 3 998,28 доларів США основна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з грудня 2014 року 609,92 доларів США; 408,52 доларів США заборгованість зі сплати процентів; 4 535,51 грн пеня, з яких: пеня за прострочення сплати кредиту 2921,13 грн, 1 614,38 грн пеня за прострочення сплати процентів.

Встановлено, що ОСОБА_2 припинив внесення платежів за кредитним договором з грудня 2014 року.

15.07.2015 Банк звернувся до боржника та поручителя з вимогами про погашення простроченої заборгованості в розмірі 443,24 доларів США та 265,43 доларів США простроченої заборгованості по процентам. Вказані вимоги отримані відповідачами 28.07.2015 (а.с. 23 т. 1).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Кредитним договором передбачено, що у випадку, зокрема, порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або сплати плати за кредит строком більш ніж на 5 календарних дні, та/або у випадку порушення позичальником умов договору застави, вказаного в пункті 2 даного договору, банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку, визначеному в розділі 11 цього договору (пункт 5.5 кредитного договору).

Згідно із пунктом 11.1 кредитного договору відповідно до статей 526, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з пунктів 2.3, 5.3., 5.5, 5.6, 5.8, 7.4 частини 2 пункту 9.2 цього договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 цього договору. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення, з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги позичальнику.

Таким чином, сторони погодили порядок зміни строку виконання зобов`язань за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2015 Банк звернувся до боржника та поручителя з вимогами про погашення простроченої заборгованості в розмірі 443,24 доларів США та 265,43 доларів США простроченої заборгованості по процентам. Вказані вимоги отримані відповідачами 28.07.2015 (т. 1 а.с. 19-23).

При вирішенні вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя, колегія суддів враховує, що припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Боржник (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 18.10.2020, сплачуючи її частинами згідно з графіком погашення кредиту з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.

Сторони встановили не лише строк дії договору кредиту, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі кредитного договору (пункт 1.3.4).

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Тобто, Банк повинен був протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителя.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Крім того, правильне застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), за наслідками розгляду якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року виклала правовий висновок про відсутність підстав для відступлення від сталої практики Верховного Суду України й Верховного Суду та вказала, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором, повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Оскільки у даній справі кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів, а Банк пред`явив позовні вимоги в судовому порядку до поручителя 08.10.2015, тому порука припинилась по щомісячних платежах поза межами шести місяців, що передували зверненню до суду (до березня 2015 року включно), а по решті платежів із квітня 2015 року порука діяла.

Заявляючи вимоги до поручителя, ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути достроково у повному обсязі заборгованість станом на 29.09.2015 у розмірі 4 406,80 доларів США, з яких: 3998,28 доларів США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з грудня 2014 року 609,92 доларів США; 408,52 доларів США заборгованість по процентам. Також просив стягнути пеню, яка станом на 29.09.2015 складає 4535,51 грн, з яких: 2921,13 грн пеня за прострочення сплати кредиту; 1614,38 грн пеня за прострочення сплати процентів.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.11.2019 витребувано від ПАТ «УкрСиббанк» розрахунок заборгованості за кредитним договором, обчисленим наростаючим підсумком станом на 29.09.2015, у межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням.

Як слідує з наданого до апеляційного суду розрахунку заборгованості, Банком визначено проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних (т. 2 а.с. 109-117), та за ставкою 25% річних (т. 2 а.с. 117-121) з посиланням на те, що вона обчислена у порядку ст. 625 ЦК України.

Колегією суддів з наданих Банком розрахунків заборгованості (враховуючи межі позовних вимог, заявлених до 29.09.2015) та з урахуванням графіку погашення кредиту (т. 1 а.с. 10-14) встановлено, що заборгованість поручителя за період із квітня 2015 року до 29.09.2015 становить 3951.79 доларів США, з яких: 3721,72 доларів США кредитна заборгованість (10000 доларів США 113 платежів х 55,56 доларів США = 3721,72); 230,07 доларів США заборгованість за процентами, виходячи з 12,5 % річних ((349,19 (станом на вересень 2015) 119,12 (по березень 2015 року включно) = 230,07)). Також згідно наданого розрахунку (т. 1 а.с. 33-34), заборгованість по пені з квітня 2015 року до 29.09.2015 складає 3828,48 грн, з яких пеня за прострочення сплати кредиту 2429,34 грн (308,50 + 382,33 + 404,57 + 478,40 + 305,04 + 226,03 + 251,29 + 73,18 = 2429,34), та пеня за прострочення сплати процентів 1399,14 грн (142,48 + 199,91 + 227,97 + 286,48 + 190,63 + 141,19 + 162,99 + 47,49 = 1399,14).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» на обґрунтування своїх вимог не наводив доводів для стягнення процентів, що згідно доданого до позовної заяви розрахунку нараховані Банком за ставкою 25%, додатково до основних відсотків у розмірі 12,5% річних, не обґрунтовував таку вимогу посиланнями на ст. 625 ЦК України, не зазначав пунктів кредитного договору, які передбачають розмір процентів за ставкою 25%, а кредитний договір не містить положень щодо нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 25%.

Нарахування Банком у наданому до апеляційного суду розрахунку процентів за користування коштами понад встановлений строк (31.01.2020), а також процентів у порядку ст. 625 ЦК України до уваги взятим бути не може, оскільки такі позовні вимоги та підстави позову щодо стягнення вказаних відсотків не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому в силу ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються.

ОСОБА_1 у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором за вищевказаний період (у межах чинності поруки) є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу у більшому розмірі ніж, зазначено позивачем.

При тому, в апеляційному порядку рішення місцевого суду переглядається в частині задоволення вимог до поручителя ОСОБА_1 .

Висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Таким чином у солідарному порядку стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає заборгованість із квітня 2015 року до 29.09.2015 у розмірі 3951.79 доларів США, з яких: 3721,72 доларів США кредитна заборгованість; 230,07 доларів США заборгованість за процентами, а також заборгованість по пені з квітня 2015 року до 29.09.2015 у розмірі 3828,48 грн, з яких пеня за прострочення сплати кредиту 2429,34 грн, та пеня за прострочення сплати процентів 1399,14 грн. Залишок заборгованості в розмірі 455,01 доларів США (276,56 доларів США кредитна заборгованість, 178,45 доларів США заборгованість по процентам, а також заборгованість по пені у розмірі 707,03 грн, з яких: 491.79 грн пеня за прострочення сплати кредиту; 215,24 гривень пеня за прострочення сплати процентів) слід стягнути лише з боржника - ОСОБА_2 .

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13). При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10).

З наявних у справі доказів вбачається, що при пред`явленні позову Банком було сплачено 1495,07 грн. (по 747,54 грн судового збору за вимогами до кожного з відповідачів) (т. 1 а.с. 1); за подачу касаційних скарг у частині вимог щодо поручителя Банком було сплачено 1794,08 грн (т. 2 а.с. 37) та 1600,00 грн (т. 2 а.с. 44), всього Банк сплатив за вимогами до поручителя 4141,62 грн (747,54+1794,08+1600,00=4141,62). ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги було сплачено 1645,60 грн (т. 1 а.с. 147).

Оскільки позов до ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі, з нього на користь Банку слід стягнути у відшкодування сплаченого позивачем судового збору 747,54 гривень.

Із ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам ((у середньому 87,04% = (89,67% за тілом та відсотками + 84,4% за пенею) : 2)) підлягає стягненню 3604,87 грн (4141,62 х 87,04% = 3604,87), а на користь ОСОБА_1 (на 12,96% відмовлено) 213,26 грн (1645,60 х 12,96% = 213,26). Отже, із ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути, згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, різницю в розмірі 3391,61 грн (3604,87 - 213,26 = 3391,61) судового збору.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції слід змінити з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку дії поруки, а залишок заборгованості стягнути лише з боржника - ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 141, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович задовольнити частково.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2015 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд 2/12 ) заборгованість за кредитним договором № 136/45/05-Р (№ 0) від 18 жовтня 2005 року в розмірі 3951,79 доларів США, з яких: 3721,72 доларів США кредитна заборгованість; 230,07 доларів США заборгованість за процентами, а також заборгованість по пені у розмірі 3828,48 грн, з яких пеня за прострочення сплати кредиту 2429,34 грн, та пеня за прострочення сплати процентів 1399,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 136/45/05-Р (№ 0) від 18 жовтня 2005 року в розмірі 455,01 доларів США, з яких: 276,56 доларів США кредитна заборгованість, 178,45 доларів США заборгованість по процентам, а також заборгованість по пені у розмірі 707,03 грн, з яких: 491.79 грн пеня за прострочення сплати кредиту; 215,24 гривень пеня за прострочення сплати процентів.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 3391,61 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 747,54 гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2020 року.

Головуюча:

Судді: