РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Мацко Х.Д.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів

встановив:

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Свої вимоги мотивує тим, що 03.09.1994 року уклала з відповідачем шлюб, в якому у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14.12.2018 року рішенням Франківського районного суду м. Львова шлюб між сторонами розірвано. На даний час відповідач проживає в США, має постійне місце праці в компанії «GLOBALLOGIC INC» та отримує стабільний дохід. Зазначає, що син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В період перебування у шлюбі відповідач надавав фінансову допомогу на утримання дитини. Однак, в процесі розгляду справи про розлучення припинив переказувати будь які кошти з липня 2018 року. Всі звернення та прохання позивача про надання фінансової допомоги на утримання сина, супроводжуються категоричною відмовою відповідача, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні із даним позовом до суду. Просить стягувати із відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка та представниця позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Просила винести рішення, яким позов задоволити. Разом з тим, зазначили, що оскільки право вимоги є необмеженим, сума аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача буде достатньою для утримання дитини. При цьму аліменти повинні стягуватись з часу, коли відповідач почав ухилятись від сплати коштів на утримання сина, а саме з серпня 2018 року.

Крім цього, позивачка в судовому засіданні вказала, що їй відомо, що відповідач відкрив картковий рахунок сину ОСОБА_5 та перераховує на нього кошти, однак дані кошти їхній син використовує на власні потреби, зокрема купляє солодощі, харчується в закладах швидкого харчування у зв`язку з чим в нього почалися проблеми зі здоров`ям, зокрема почав поправлятися.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву від 28 листопада 2019 року зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки впродовж 2017 2018 р.р. систематично надавав істотну фінансову допомогу позивачу та двом синам від їхнього шлюбу, яка полягала у систематичному перерахунку відповідачем грошових коштів на користь позивача платіжною системою Western Union. У зв`язку з систематичним нецільовим використанням позивачем грошових коштів, відповідачем на початку 2019 року відкрито банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на який перераховано близько 50 тисяч грн. на утримання дитини. На даний час відповідач тимчасово мешкає в США по короткостроковій робочій візі. Постійного доходу немає. На утриманні має дружину та неповнолітню доньку, допомагає непрацездатній матері. Враховуючи наведене, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявленного позову заперечив та просив суд у задоволенні такого відмовити, оскільки відповідачем щомісячно здійснюються перекази коштів на банківську картку сина.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в ході розгляду справи, неповнолітній син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки № 164 від 02.12.2019 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про аліменти, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, судом визначається частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Встановлюючи частку від доходу, суд виходить з того, що в ст.179 СК України законодавцем передбачено стягнення аліментів на ім`я одного з батьків, які вправі розпоряджатися ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

В цей же час, судом встановлено, що ОСОБА_5 являється малолітньою особою та відповідно до норм п.1 ч.1 ст.31 ЦК України вправі самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини, що стосується предмета, який має невисоку вартість, а отже не може в повній мірі використовувати кошти, які йому перераховуються на карточку, для забезпечення свого гармонійного розвитку.

Ст. 191 ч. 1, 2 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи законодавчо визначений розмір аліментів, встановлений на одну дитину, факт перебування на утриманні відповідача його дружини та неповнолітньої доньки, відсутності поданих позивачем доказів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливості одержання таких у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, банківські виписки з рахунку відповідача про систематичне перерахування коштів на рахунок сина, та пояснення представника позивача про те, що як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній син позивача дійсно отримує перекази коштів від відповідача на окремий банківський рахунок, однак позивачу невідомі точні суми та час їх надходжень, що спростовує доводи позивача про факт ухилення відповідача від сплати коштів на утримання сина, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 840, 80 грн. в дохід держави.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 180-183 СК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) ОСОБА_4 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 25 квітня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Дане рішення в частині сплати аліментів на утримання дитини підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах сплати аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Франківський районний суд м. Львова.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту судового рішення 16.03.2020 року.

Суддя Дзеньдзюра С.М.