ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3768/20 Справа № 204/6471/18 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, передання майна в управління іпотекодержателю та виселення з предмета іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, передання майна в управління іпотекодержателю та виселення з предмета іпотеки, мотивуючи його тим, що 17 липня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №СМ-SME300/010/2006, згідно з яким боржник отримала кредит у розмірі 105 000 доларів США на строк до 16 липня 2016 року.

Зазначали, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 17 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №PM-SME300/010/2006, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., реєстровий №4867. Предметом іпотеки за цим договором є нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, 07 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №CM-SME300/120/2007, згідно з яким ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 280 550 доларів США на строк до 06 червня 2015 року.

В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, 07 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір №1, реєстровий №5219, про внесення змін до договору іпотеки №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, реєстровий №4867.

Вказували на те, що 29 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами №CM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року та №CM-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року.

Також 29 квітня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, реєстровий №4867.

Посилаючись на те, що через неналежне виконання зобов`язань позичальника, заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2013 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CM-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року у розмірі 1 941 176,39 грн., рішення наразі невиконане, борг не повернутий, а їм стало відомо про те, що на сьогоднішній день власниками іпотечного майна є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу, а тому просили суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №CM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, укладеного з АКБ «Райффайзенбанк Україна», у розмірі 679 969,81 грн. з яких: залишок заборгованості за кредитом 622 904,63 грн., заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 57 065,18 грн.; за кредитним договором №CM-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року, укладеного з ЗАТ «ОТП Банк», у розмірі 1 941 176,39 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 1 779 920,50 грн., заборгованості із сплати відсотків за користування кредитом 161 255,89 грн., на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., реєстровий №4867, та договором №1, реєстровий №5219, про внесення змін до договору іпотеки №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, реєстровий №4867 - нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління іпотекодержателю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки - нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом надання права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» примусового входу до предмета іпотеки, обладнання предмета іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмета іпотеки зі спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями; виселити з предмета іпотеки - нежитлового приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року позовні вимоги задоволені повністю. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи, не взяв до уваги, що у позивача відсутні підстави для звернення з даним позовом, договір про відступлення прав вимоги є недійсними, ними пропущено строк позовної давності. Наголошували на тому, що іпотека спірного майна була припиненою у зв`язку з виконанням умов кредитних договорів.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у повній мірі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 17 липня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №СМ-SME300/010/2006, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 105 000 доларів США для придбання нерухомого майна, з кінцевою датою повернення кредиту 16 липня 2016 року, зі сплатою 13% річних (т.1 а.с.8-11).

Пунктом 5 частини 1 вказаного договору передбачено, що кредит надається для придбання нежитлового приміщення загальною площею 591,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.8 на обороті).

Також, 07 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №СМ-SME300/120/2007, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 280 550 доларів США на проведення ремонту нерухомого майна, з датою повернення кредиту 06 червня 2015 року зі сплатою 5% річних (т.1 а.с.12-16).

Пунктом 5 частини 1 вказаного договору передбачено, що кредит надається для ремонту нежитлового приміщення загальною площею 591,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.12 на обороті).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 07 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_4 був укладений договір поруки №СМ-SME300/120/2007, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх її зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Крім того, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_3 були укладені наступні договори: додатковий договір №1 від 10 лютого 2009 року до кредитного договору №СМ-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року, яким встановлений новий графік погашення кредиту; додатковий договір №2 від 03 серпня 2009 року до кредитного договору №СМ-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року, яким встановлено, що погашення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту, та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок; додатковий договір №1 від 11 лютого 2009 року до кредитного договору №СМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, яким, зокрема, був визначений фіксований відсоток 5,5% річних на весь час дії кредитного договору; додатковий договір №2 від 03 серпня 2009 року до кредитного договору №СМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року.

29 квітня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю (т.1 а.с.24-30), згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитними договорами №СМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року і №СМ-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року, укладеними з ОСОБА_3 , що підтверджується актом приймання-передачі кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року і витягом з додатку №1 до вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю (т.1 а.с.31-32).

Таким чином, право вимоги по кредитним договорам №СМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року і №СМ-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Судом також встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит в розмірі 10 500 доларів США і в розмірі 280 550 доларів США.

В порушення умов кредитних договорів, ОСОБА_3 свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2013 року у цивільній справі №2-3248/11 за позовом ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СМ-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року у розмірі 1 941 176 грн.39 коп., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 1 779 920,50 грн., заборгованості із сплати відсотків за користування кредитом 161 255,89 грн., а також понесені витрати по справі, сплачені позивачем судовий збір у розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 1 942 996,39 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року у розмірі 679 969,81 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 622 904,63 грн.; заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 57 065,18 грн. Вищевказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 24 грудня 2013 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки вони встановлені судовим рішенням у вказаній цивільній справі, яке набрало законної сили.

На підставі заочного рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2013 року у цивільній справі №2-3248/11 були видані відповідні виконавчі листи, які перебували на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за ВП №55392526 і ВП №55392636.

Проте, постановами державного виконавця від 31 жовтня 2018 року у виконавчих провадженнях ВП №55392526 і ВП №55392636 виконавчі листи були повернуті стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки під час проведення виконавчих дій по примусовому виконанню зазначеного виконавчого документа державним виконавцем встановлено, що розрахункові рахунки, відкриті на ім`я боржника відсутні, а також у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно на яке можливо було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу за виконавчим документом та здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними (т.2 а.с.26,28).

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань перед банком за кредитним договором №СМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_3 17 липня 2006 року був укладений договір іпотеки №РМ-SME300/010/2006, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 591,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №4867 (т.1 а.с.17-20).

До припинення зазначеного договору іпотеки №РМ-SME300/010/2006, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. було накладене обтяження на нежитлове приміщення загальною площею 591,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яке (обтяження) зареєстроване в Державному реєстрі іпотек за №3473262, що підтверджується відповідним витягом від 11 лютого 2009 року за №22558350 (т.1 а.с.22).

Також 07 червня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ОТП Банк», і ОСОБА_3 був укладений договір №1 про внесення змін до договору іпотеки №РМ-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року.

Вказаний договір також посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за №5219 (т.1 а.с.21).

На підставі цього договору приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. 07 червня 2007 року були внесені відповідні зміни в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується відповідним Витягом від 11 лютого 2009 року за №22558985 (т.1 а.с.23).

В свою чергу, 09 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі за №5686 (т.1 а.с.33-34).

Таким чином, право вимоги за договором іпотеки №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна.

Позичальник не виконала умови кредитних договорів, навіть після ухвалення Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська заочного рішення від 05 липня 2013 року у цивільній справі №2-3248/11, вона має заборгованість перед банком, яка: за кредитним договором №CM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року становить 679 969,81 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом 622 904,63 грн., заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом в сумі 57065,18 грн. та за кредитним договором №CM-SME300/120/2007 від 07 червня 2007 року становить 1 941 176,39 грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 1 779 920,50 грн., заборгованості із сплати відсотків за користування кредитом 161 255,89 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд виходив з того, що у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а позов є обґрунтованим та доведеним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, кредитор, звернувшись у листопаді 2014 року із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором заборгованість указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18) зроблено висновок про те, що «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (стаття 41 Закону).

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалося тим, що позичальник ОСОБА_3 не виконує умови договору кредиту, а тому позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки який наразі належить відповідачам.

Втім колегія суддів наголошує на тому, що у відповідності до листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 04 вересня 2015 року за вих. №2077/7/15, який було адресовано приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковській І.Ю. та на підставі якого було припинено чинність іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та в подальшому було здійснено відчуження предмету іпотеки, зазначено про те, що ОСОБА_3 виконані умови кредитного договору №CM-SME300/120/2007 від 17 червня 2007 року та №CM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року. Просили припинити чинність іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме нежитлової будівлі загальною площею 591,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , накладену на підставі іпотечного договору №PM-SME300/010/2006 від 17 липня 2006 року, укладений з громадянкою ОСОБА_3 .

Лист підписано представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Шестіріковим А.В. (т.1 а.с.157).

З копії нотаріально посвідченої довіреності вбачається, що ОСОБА_5 , окрім іншого, має повноваження на підписання правочинів, щодо припинення договорів застави/іпотеки (т.2 а.с.177).

Таким чином доводи апеляційної скарги відповідачів в частині відсутності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки приймаються до уваги колегією суддів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 ст.133 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження вимог про стягнення витрат, понесених відповідачами при розгляді справи, до суду надано договори про надання правової допомоги від 28 листопада 2018 року №28/11-18, укладені між адвокатським об`єднанням «ЩИТ-ПРАВО», в особі керуючого партнера Тропіної О.М. та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (т.1 а.с.195-197,198,209-211,212), квитанції про оплату ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, згідно договору на загальну суму 6 250 грн. (т.1 а.с.201), квитанції про оплату ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, згідно договору на загальну суму 10 625 грн. (т.1 а.с.217), акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості та витрачених годин (т.1 а.с.200,216).

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат розгляду даної справи, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у розмірі 10 215 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 6 250 грн. та витрат, понесених у зв`язку з подачею апеляційної скарги, у розмірі 3 965 грн., та на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у розмірі 14 590 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 10 625 грн. та витрат, понесених у зв`язку з подачею апеляційної скарги у розмірі 3 965 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, передання майна в управління іпотекодержателю та виселення з предмета іпотеки відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 10 215 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 14 590 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.