КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/4708/18 Головуючий у 1 інстанції - Чередніченко Н.Н.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3863/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Гаврюшенко К.О.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0498 га, розташованої на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва,кадастровий номер :24:048:0003, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.11.2012 року та залишилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1409,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року і постановити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 11.03.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_3 23.07.2014 року було складено заповіт, відповідно до якого, останній, заповів усе належне йому майно рухоме та нерухоме майно позивачу.

На час розгляду даної справи зазначений заповіт є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, до складу якої увійшли ј ч. квартири АДРЕСА_2 та земельна ділянка, пл.. 0,0498 га, що розташована на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер :24:048:0003.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2007 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних частках.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 14.11.2012 року, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, пл.0,0498 га, розташованої на території Сувидівської сільської ради в садовому товаристві «Геолог», масив «Дружба» Вишгородського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення садівництва.

З копії спадкової справи № 06/2016 року, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу КМНО Кучерук Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , повідомивши про те, що окрім неї, спадкоємцем за законом є ще одна дочка померлого - ОСОБА_8 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Кучерук Н.В. від 10.11.2016 року, ОСОБА_1 , було повідомлено про те, що все своє спадкове майно ОСОБА_3 заповів ОСОБА_9 , та в зв`язку з тим, що на день смерті вона не була непрацездатною особою, то відповідно до чинного закону, вона не має право на обов`язкову частку у спадщині.

14.11.2016 р. позивачка ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріусу Кучерук Н.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був залишений ОСОБА_3 на її ім`я.

Відповідач ОСОБА_1 15.12.2016 р. звернулась до приватного нотаріуса із заявою про відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що вона звернулась до суду із позовом до ОСОБА_10 про усунення її від права на спадкування.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала справа № 752/21312/16-п за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про усунення від права на спадкування, однак, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.10.2018 р. позов було залишено без розгляду.

Судом достовірно встановлено, що спадкоємцем за заповітом є позивачка у справі, а також спадкоємцями за законом є ще дочки померлого: відповідачки ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Старша донька спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_8 спадщину після смерті батька не прийняла, із заявою до нотаріальної контори не зверталась та із спадкодавцем на момент смерті не проживала.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, однак оформити спадщину не є можливим, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та наявністю заперечень з боку відповідачки; що складений на її ім`я заповіт є чинним і недійсним у встановленому порядку не визнавався. Тому дійшов висновку щодо задоволення позову.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.1220, ст.1218 ЦК України ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом.

Відповідно до ст.ст.1268-1270 ЦК України, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1234, 1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України).

Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, перепоною в оформленні спадщини є наявність інших спадкоємців, які можуть претендувати на обов`язкову частку в спадщині, що передбачено 1241 ЦК України.

Як встановлено судом, за свого життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачці у справі, яка як спадкоємець за заповітом належним чином прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Крім того, судом встановлено, що відповідачка як спадкоємець за законом права на обов`язкову частку у спадщині не має, та доказів того з боку відповідачки суду надано не було.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16.03.2020 р.

Головуючий :

Судді :