Справа № 308/5216/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Джуги С.Д.,

суддів: Бисаги Т.Ю., Собослоя Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Ужгородської місцевої прокуратури на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року у складі судді Малюка В.М., про повернення позовної заяви заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року позовну заяву заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок повернуто позивачу з підстав передбачених п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Заперечуючи ухвалу суду, керівник Ужгородської місцевої прокуратури подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати дану ухвалу та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки така постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в суду першої інстанції не було правових підстав для повернення поданої позовної заяви, оскільки положення ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» не передбачають обмежень у відповідному праві заступника керівника місцевої прокуратури підписувати позовні заяви місцевої прокуратури, подані при реалізації функції прокуратури щодо представництва інтересів держави в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а дану апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її законність та обгрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради звернувся в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року позовну заяву заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради повернуто позивачу з підстав передбачених ст.185 ЦПК України, оскільки позовну заяву від імені позивача підписано особою, яка не має належних повноважень на підписання позовної заяви.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя суду першої інстанції виходив з того, що системний аналіз норм Закону України «Про прокуратуру» та ЦПК України дає підстави для висновку, що заступник прокурора був уповноважений підписувати позовну заяву прокуратури лише у разі відсутності на дату її підписання і подання керівника Ужгородської місцевої прокуратури та його перших заступників, однак доказів відсутності 30.04.2020 року (дату підписання такої) та 01.06.2020 року (дату подання позову до суду) вказаних посадових осіб позивачем не надано.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п.3 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначений порядок представництва прокурора інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру» .

Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства подається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до п. 6.1 наказу Генерального прокурора № 186 від 21 вересня 2018 року «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» та п.6.1 наказу Генерального прокурора № 389 від 21 серпня 2020 року «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» представницька діяльність здійснюється шляхом пред`явлення позовів, яким позови (заяви) слід надсилати до суду за підписом Генерального прокурора, його перших заступників та заступників, керівників регіональних (обласних місцевих (окружних) прокуратур, їхніх перших заступників та заступників.

Виходячи з положень ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» та на виконання вимог статтей 2, 23, 24 цього Закону видано накази Генеральним прокурором, яким надано право заступнику керівника місцевої прокуратури підписувати позовні заяви місцевої прокуратури, подані при реалізації функцій прокуратури, щодо представництва інтересів держави у суді та не передбачають обмежень у праві заступника керівника місцевої прокуратури підписувати позовні заяви тільки за відсутності керівника місцевої прокуратури та його перших заступників.

Таким чином, суддя суду першої інстанції, дійшов до помилкового висновку, що позовну заяву від імені позивача підписано особою, яка не має належних повноважень на підписання позовної заяви та помилкового повернув дану позовну заяву позивачу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вказаних обставин, ухвала судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Ужгородської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 червня 2020 року - скасувати.

Справу за позовом заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про витребування земельних ділянок - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: