"18" грудня 2020 р.
Справа №642/2318/20
2/642/947/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Сухорукова І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому зазначив, що 20.07.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 38196,00 доларів США. В подальшому, 20.04.2012р. ПАТ «УкрСиббанк» передало право вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Кредекс Фінанс» за договором про відступлення права вимоги. З 01.08.2018р. ТОВ «Кредекс Фінас» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором 119071,53грн., а також сплачений судовий збір 2102,00 грн. та витрати на правову допомогу 20000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13.05.2020р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив та заперечення на позов, де зазначив, що позов не визнає в повному обсязі. Відсутні докази, що ТОВ «Кредит Фінанс» на момент укладення договору факторингу з ПАТ «УксСиббанк» було фінансовою установою, яка має право здійснювати фінансові, в т.ч. факторингові операції. Відсутні докази того, що за договором факторингу було здійснено оплату. До суду не надано доказів наявності боргу на момент відступлення права вимоги у 2012 році. Проте, позивачем в рахунок погашення боргу за даним договором було здійснено передачу заставного автомобілю «Volkswagen» д.н. НОМЕР_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк». Відсутність вказаних доказів свідчить про нікчемність договору факторингу №05/12, укладеного 20.04.2012р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредит Фінанс». Окрім того, термін повернення кредиту в кредитному договорі було визначено до 20.06.2014 року, а позивач звернувся в суд у 2020 році, тому відповідач наполягає на застосуванні до правовідносин строків позовної давності.

Позивач у відповіді на відзив та додаткових поясненнях зазначив, що акт-приймання-передачі, підписаний ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредит Фінанс» свідчить про передачу прав вимоги за кредитами. В додатку до договору факторингу в строці №1310 зазначено розмір заборгованості ОСОБА_1 , право на яку було передано. Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджує, що воно може надавати фінансові послуги, у т.ч. й щодо факторингу. Щодо позовної давності зазначено, що у відповідача існує борг за кредитом і грошове зобов`язання не виконане, а моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим порушенням. Кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення кредиту, та набуває право здійснювати нарахування згідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в загальному порядку.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

20 червня 2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за яким банк надає позичальнику кредит в розмірі 38196,00 доларів США з процентною ставкою 13% річних, а позичальник за п.п. 1.2.2. зобов`язується повернути кредит до 20.06.2014 року. За п.1.4. договору, кредит надано для покупки автомобілю. За п.2.1 даний кредит забезпечено заставою автомобілю Wolkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 . Також, за додатком до договору №1 встановлено графік щомісячних погашень кредиту у визначених сумах в період з 20.06.2007р. по 20.05.2014 рік. (а.с. 15-19)

Позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18.03.2020р. та зазначено що сума боргу складає 10855,68 доларів, 3% річних 26477,74 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання становить 92,593,79 грн., заборгованість за відсотками за договорами 306518,81 грн. (а.с. 20-21)

ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредит Фінанс» 20 квітня 2012 року уклали договір факторингу №05/12, за яким ТОВ «Кредит Фінанс» в якості фактору набув права вимоги за кредитами, згідно додатку №1 до даного договору у тому числі й до ОСОБА_1 (номер за порядком 1310) за кредитним договором від 20.06.2007р. щодо заборгованості за основою сумою боргу 10855,68 (у валюті кредиту) та відсотками 1822,57 (у валюті кредиту) (а.с. 23-25, 88-96)

ТОВ «Кредекс Фінанс», зареєстровано 19.11.2009р. та за своїм статутом надає фінансові послуги у т.ч. й факторинг (а.с. 26-28)

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до п.1. ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Підпунктом 1.2.2 кредитного договору визначено строк повернення кредиту, а також зазначено, що періодичні платежі встановлено графіком згідно додатку №1 до договору. Додаток до договору №1 встановлює графік щомісячних погашень кредиту у визначених сумах в період з 20.06.2007р. по 20.05.2014 рік.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникнуло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

У разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань

Таку правову позицію було визначено Верховним Судом України в Постановах від 06 листопада 2013 року у справі №6-116 цс 13, 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 та 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16.

Однак, позовні вимоги знаходиться поза межами строку позовної давності, про застосування якої відповідачем було заявлено суду у своїх запереченнях на позов.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства")

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Сторонами узгоджений графік погашення заборгованості (Додаток № 1 до кредитного договору).

Позовну заяву подано 04 травня 2020 року, перебіг трирічного строку позовної давності щодо остаточного погашення кредиту розпочався 20 червня 2014 року, а сплинув 20 червня 2017 року.

Частинами 3,4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилом цієї статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Частина 1ст.44 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1-4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12, 76-78,82,263,265,268 ЦПК України, ст. ст.257,264,267,525,526,530,543,554,1049,1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2020р.

Суддя Л.Г. Проценко