01.12.2020 Справа № 756/5437/18
Ун. №756/5437/18
Пр. №2-з/756/268/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про стягнення збитків та пені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання по сплаті аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року до Оболонського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про стягнення збитків та пені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання по сплаті аліментів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року відкрито провадження у справі. На даний час справа розглядається по суті.

При цьому, у вересні 2020 року представник позивача, крім інших заяв, подав до суду заяву про забезпечення позову. В своїй заяві представник вказує на те, що у відповідача ОСОБА_3 у результаті розгляду справи про поділ майна подружжя за рішенням суду від 11.02.2020 року з`явилося майно у вигляді Ѕ частки на квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_3 свідомо не виконує рішення суду про сплату аліментів, представник позивача просить накласти арешт на частку квартири боржника для можливості виконання рішення суду у даній справі про стягнення збитків та пені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання по сплаті аліментів.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Більше того, у відповідності ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Матеріали заяви про забезпечення позову не містять відомостей та доказів про те, що Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 зареєстрована у встановленому порядку на праві власності за ОСОБА_3 і він намагається її реалізувати.

При цьому, з матеріалів виконавчого провадження про стягнення аліментів вбачається, що державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду та стягнення заборгованості вжиті заходи забезпечення, в тому числі вчинено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 .

Ч.3 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ініціюючи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 заявник не зазначає характеристик та орієнтовної вартості вказаного майна, що позбавляє суд можливості забезпечити позов з урахуванням принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

За таких обставин, з огляду на зміст позовних вимог, заява представника позивача про забезпечення позову, в даному випадку, суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб та не може бути способом до спонукання виконання рішення суду в іншій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Шевчук