Справа № 134/214/20
Провадження № 22-ц/801/1042/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 рокуСправа № 134/214/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 березня 2020 року, ухвалене суддею Зарічанським В.Г. в смт. Крижопіль, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Крижопільський районний медичний центр первинної медико санітарної допомоги» про визнання незаконним наказу та про зобов`язання перерахувати та виплачувати заробітну плату,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила: - визнати незаконним наказ головного лікаря КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» №26 від 2 січня 2020 року «Про оптимальний обсяг практики первинної медичної допомоги» в частині встановлення їй як лікарю загальної практики - лікарю сімейної медицини ліміту в кількості 900 декларацій; - зобов`язати КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» перерахувати та виплачувати їй заробітну плату з розрахунку оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги 1800 пацієнтів починаючи з січня 2020 року.

В обґрунтування позову зазначила, що наказом головного лікаря КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» №20 від 09.03.2017 «Про прийняття на роботу сумісника зовнішнього» вона прийнята на 0,5 ставки лікаря загальної практики сімейної медицини Крижопільської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 14.03.2017 з оплатою пропорційною відпрацьованому часу.

В результаті реформування сімейної медицини перестала існувати погодинна оплата праці сімейних лікарів і почала працювати відрядно-преміальна система оплати праці, яка передбачає оплату фактично виконаної роботи.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України 19.03.2018 № 504 затверджено Порядок надання первинної медичної допомоги, у п. 4 розділу ІІ якого встановлено, що оптимальний обсяг практики ПМД становить одна тисяча вісімсот осіб на одного лікаря загальної практики - сімейного лікаря.

Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України №1117 від 18 грудня 2018 року затверджено Порядок реалізації державних гарантій медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій для первинної медичної допомоги на 2019 рік. В ньому визначено тарифи по виплаті коштів закладам охорони здоров`я за кожного пацієнта, який подав відповідному надавачу медичних послуг декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, станом на 1 число відповідного місяця згідно з даними електронної системи охорони здоров`я. Також визначено тарифи на медичне обслуговування пацієнтів, включених до зеленого списку, які подали декларації понад ліміт до них застосовуються коефіцієнти залежно від рівня перевищення ліміту. У п. 5 Порядку зазначено, що обсяг практики може відрізнятися від оптимального залежно від соціально-демографічних, інфраструктурних та інших особливостей території, в межах якої мешкають особи, що належать до відповідної практики. Таким чином, жодним нормативним документом не передбачено можливість адміністрації лікувального закладу зменшувати оптимальний обсяг практики ПМД.

20 вересня 2018 року між адміністрацією Центру та профспілковим комітетом було укладено Колективний договір, відповідно до якого посадові оклади сімейних лікарів та лікарів терапевтів закладу встановлюється від кількості підписаних декларацій та вікової структури населення. У формулі розрахунку посадового окладу сімейного лікаря закладу відсутня залежність його розміру від відпрацьованих годин, що ще раз підтверджує факт переходу з погодинної системи оплати праці сімейних лікарів на відрядно-преміальну систему оплату праці, яка передбачає оплату фактично виконаної роботи.

Всупереч вищевикладеному, наказом головного лікаря КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико - санітарної допомоги» №26 від 2 січня 2020 року «Про оптимальний обсяг практики первинної медичної допомоги у 2020 році» їй як лікарю загальної практики- лікарю сімейної медицини встановлено ліміт в кількості 900 декларацій, так як вона прийнята на роботу на 0,5 ставки, незважаючи на те, що після цього відбулось реформування сімейної медицини.

Фактично з нею станом 1 січня 2020 року підписали декларації 1327 пацієнтів, але оплата праці проводиться виходячи з ліміту 900 пацієнтів, а не 1800. Згідно розрахунків про отримання коштів Центр отримує від Національної служби здоров`я України (НСЗУ) кошти по укладеним між нею та пацієнтами деклараціям в повному обсязі. Станом на 31 січня 2020 року з нею було укладено 1323 декларації, за які НСЗУ виплачує Центру за січень 2020 року 56505 грн., їй нараховано за цей місяць заробітну плату 9000 грн. При цьому в розрахунку відсутня інформація про зниження оптимального обсягу практики ПМД з 1800 пацієнтів до 900, та нарахування коштів понад лімітом.

Що стосується роботи за сумісництвом, то фактичне виконання нею роботи підтверджується тим фактом, що всіх пацієнтів, з якими підписані декларації, вона обслуговує особисто, тобто за неї її роботу інші лікарі не виконують. За таких обставин адміністрація Центру протизаконно не виплачує їй заробітну плату за виконану роботу.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 березня 2020 року позов задоволено.

Визнано незаконним наказ головного лікаря КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» №26 від 2 січня 2020 року «Про оптимальний обсяг практики первинної медичної допомоги» в частині встановлення ОСОБА_1 як лікарю загальної практики- лікарю сімейної медицини ліміту в кількості 900 декларацій.

Зобов`язано КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату з розрахунку оптимального обсягу практики первинної медичної допомоги 1800 пацієнтів починаючи з січня 2019 року.

Стягнуто із КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико санітарної допомоги» 840 гривень 80 копійок судового збору на користь держави.

Не погодившись із вказаним рішенням, КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що ні в позовній заяві, ні в рішенні суду не вказано з посиланням на нормативні акти, які права ОСОБА_1 та ким були порушені; спірний наказ є обґрунтованим та виданий у відповідності з чинним законодавством; рішення не можливо виконати, оскільки позивач не просила як наслідок визнання незаконним наказу скасувати його; суд прийшов до помилкового висновку, що в результаті реформування сімейної медицини перестала існувати погодинна оплата праці сімейних лікарів і почала працювати відрядно-преміальна система оплати праці; судом проігноровано, що Порядок оплати праці працівників встановлюється у відповідності до КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», інших законів, що встановлюють соціальні гарантії працівників та регулюють оплату праці, підзаконних актів; заклади охорони здоров`я у формі комунальних некомерційний підприємств мають виключне дискреційне повноваження щодо формування політики оплати праці в межах підприємства; законодавство не врегульовує обсягу оптимальної практики для лікаря, який працює не на повну ставку, тому це питання вирішується колективним договором або відповідним наказом з погодженням із профспілковим представником.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач свавільно, в не передбачений законом чи іншим нормативно-правовим документом спосіб зменшив позивачу оптимальний обсяг практики ПМД (ліміт) пацієнтів, що призвело до порушення її прав, яке полягає в зменшенні її оплати праці за фактично надані медичні послуги (виконану роботу).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до довідки в.о. головного лікаря КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» (КНП «Крижопільська ОЛІЛ»), ОСОБА_1 працює на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 09.03.2017 (наказ № 12 від 28.02.2017) (а.с.84).

Відповідно до довідки головного лікаря КП «Піщанська ЦРЛ», ОСОБА_1 займає 0,25 посадового окладу лікаря-анестезіолога групи «Анестезіологів з палатами інтенсивної терапії» з відробітком 14 годин раз в місяць в вихідних день згідно графіків роботи (а.с.85).

Згідно наказу головного лікаря КНП «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» (КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД) №20 від 09.03.2017 «Про прийняття на роботу сумісника зовнішнього», ОСОБА_1 прийнято на 0,5 ставки лікаря загальної практики сімейної медицини з 14.03.2017 (а.с.15).

Наказом головного лікаря КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» №26 від 02.01.2020 «Про оптимальний обсяг практики первинної медичної допомоги» ОСОБА_1 лікарю загальної практики (сімейний лікар) у 2020 році встановлено ліміт 900 декларацій (обсяг роботи 0,5 ставки).

У вказаному наказі зазначено, що з 01.01.2020 за декларації, укладені понад встановлені ліміти оплата буде здійснюватися із застосуванням «понижувальних» коефіцієнтів (а.с.12-13).

Станом на 31.01.2020 з ОСОБА_1 уклали декларації 1323 пацієнти (а.с.14).

Позивач у позові фактично оспорює умови праці та систему оплати праці, які були вказані в оспорюваному наказі головного лікаря: незаконне встановлення ліміту декларацій (900), і як наслідок, оплата праці відповідно до встановленого ліміту. ОСОБА_1 не оспорює розмір нарахованої їй заробітної плати за роботу за сумісництвом.

Вимоги позову ОСОБА_1 обґрунтовувала нормами Постанови КМУ №1117 від 18.12.2018, якою затверджено Порядок реалізації державних гарантій медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій для первинної медичної допомоги на 2019 рік, а також Наказом МОЗ України від 19.03.2018 № 505, яким затверджено Порядок надання первинної медичної допомоги. Нормативні акти, якими керувалась позивач, є підзаконними нормативними актами, які не можуть суперечити законові.

При цьому, позивач залишила поза увагою норми КЗпП України, Закон Україну «Про оплату праці», Закон України «Про колективні договори та угоди».

Позивач працювала в КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» на підставі укладеного трудового договору з березня 2017 року на 0,5 ставки лікаря загальної практики сімейної медицини.

Встановлено, що між адміністрацією КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» і профспілковим комітетом від імені трудового колективу існує Колективний договір.

На виконання ухвали апеляційного суду від 02.06.2020 в частині витребування у відповідача копій колективних договорів, останнім суду надано колективний договір від 25 квітня 2011 року, дійсний на час укладання трудового договору з позивачем в березні 2017 року, та колективний договір від 20 вересня 2018 року, який діяв на час винесення оспорюваного наказу. Вказані Колективні договори зареєстровані належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (ст. 7 цього Закону).

У статті 5 Закону України «Про оплату праці» вказується, що організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Відповідно до ст. 21 цього Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У колективному договорі від 25.04.2011 у розділі ІV «Оплата праці» вказується, що сторони домовились виплачувати винагороду за виконану роботу працівникам згідно діючого законодавства.

Сторона роботодавця зобов`язується встановити розміри тарифних ставок (окладів) працівників згідно діючого законодавства.

У додатку № 1 до цього колективного договору заначений розмір тарифних ставок (окладів) працівників, в якому зазначається кількість штатних одиниць, посадовий оклад та фонд заробітної плати на місяць лікарів ЗПСМ Крижопільського Центру ПМСД.

Позивач за трудовим договором була прийнята на 0,5 ставки (окладу) лікаря ЗПСМ і отримувала половину окладу за роботу за сумісництвом, і заперечень з її боку не було.

Колективний договір від 25.04.2011 припинив свою дію у зв`язку з укладенням нового колективного договору 20.09.2018 - на підставі п. 4 колективного договору, в якому говориться про дію колективного договору до укладення нового.

У колективному договорі від 20.09.2018 розділом «Оплата праці» внесені зміни до обов`язку роботодавця, яким останній зобов`язується посадові оклади сімейних лікарів встановити від кількості підписаних декларацій та вікової структури населення.

У додатку № 1 до колективного договору за 2018 рік «Розмір тарифних ставок (окладів) працівників» зазначається посада, ставка та фонд зарплати за місяць (а.с.122).

У судовому засіданні представник медичного закладу, оглянувши додаток № 1 до колективного договору 2018 року пояснив, що після рядка-заголовку «Крижопільська ЛА ЗПСМ» посада, яка вказана в рядку «лікар загальної практики-сімейний лікар», зі ставкою 0,5, з фондом зарплат на місяць - 9803, стосується саме позивача. ОСОБА_1 не заперечувала цей факт в суді, і підтвердила його в описовій частині позову, зазначивши, що їй нараховано заробітну плату в розмірі 9000 грн.

Згідно зі статтями 5 та 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства, а умови колективних договорів є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Отже, позивач працювала на умовах, які були встановлені колективним договором, які є обов`язковими як для роботодавця, так і для неї, і вона, в силу ст. 21 Закону України «Про оплату праці» має право на оплату праці в розмірі, встановленим колективним договором.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що і раніше, в 2018 та в 2019 роках, були подібні накази головного лікаря, якими обмежувались ліміти кількості при укладанні декларацій, і розмір заробітної плати залежав від кількості декларацій (900).

На думку колегії суддів, встановлення головним лікарем позивачу половину від кількості ліміту 1800 на одного лікаря (оптимальний обсяг практики ПМД) відповідає умовам, на які була прийнята позивач на роботу за сумісництвом 0,5 ставки.

ОСОБА_1 в позові зазначила, що відповідач, встановивши половину від кількості ліміту декларацій, мотивуючи таке рішення прийняттям її на 0,5 ставки, не врахував, що після прийняття на роботу відбулось реформування сімейної медицини. Такі твердження є хибними, адже і під час прийняття її роботу на 0,5 ставки лікарі ЗПСМ, і на час винесення оспорюваного наказу умови праці та система оплати праці була обумовлена колективними договорами.

Слід зазначити, що колективний договір 2018 року укладений одразу після початку медичних реформ, в т.ч. щодо порядку подання пацієнтами декларацій, і умови нового колективного договору, які були погодженні з профспілковими органами, відповідають нормам КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про колективні договори та угоди», а також нормам вищезгаданих Постанови КМУ та Наказу МОЗ України.

Позивач стверджуючи, що вона працює за сумісництвом (а отже оплата праці відбувається за фактично виконану роботу), ототожнює факт подання певної кількості декларацій з фактично виконаною роботою, адже всім пацієнтам, які подали декларації вона надає медичну допомогу.

У даному випадку реалізувати таку форму оплати (за фактично виконану роботу) не можливо, адже, по-перше, умови роботи за сумісництвом працівників недержавних підприємств, яким є КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» не регламентовані жодним нормативним актом, а по-друге, під фактично виконаною роботою повинна матися на увазі робота, виконання якої відображено у відрядному наряді, або робота, виконання якої зафіксовано в табелі обліку робочого часу, чого не має в даному випадку.

Колегія суддів вважає, що умови роботи за зовнішнім сумісництвом, зокрема об`єм роботи лікаря ЗПСМ (встановлений ліміт поданих декларацій) та розмір оплати за такий об`єм роботи передбачений колективним договором.

У даному випадку, права позивача на оплату праці за фактично виконану роботу відповідачем не порушуються, так як відповідно до Порядкуреалізації державних гарантій медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій для первинної медичної допомоги, до тарифу на медичне обслуговування пацієнтів, які подали декларації понад ліміт, застосовуються понижувальні коефіцієнти, що також відображено в оспорюваному наказі.

Підсумовуючи, суд першої інстанції взагалі не застосував до спірних правовідносин норми трудового законодавства, які є базовими для вирішення трудових спорів. Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами вищезгаданих Постанови КМУ та Наказу МОЗ України, що є неправильним, і позиція суду повністю співпадає з позицією позивача в буквальному розумінні, і без мотивації відхилення заперечень відповідача.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно застосував норми матеріального права, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Беручи до уваги положення ч. 13 ст. 141, п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що слід стягнути з ОСОБА_1 на користь КНП «Крижопільський РМЦ ПМСД» судовий збір в розмірі 2552,40 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Крижопільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 березня 2020 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Крижопільський районний медичний центр первинної медико санітарної допомоги» про визнання незаконним наказу та про зобов`язання перерахувати та виплачувати заробітну плату відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Крижопільський районний медичний центр первинної медико санітарної допомоги» () судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко