Справа № 467/22/13- ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Ю.І.,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О.

В поданій скарзі ОСОБА_1 просила суд взнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим Арбузинським районним судом Миколаївської області 27.02.2013 року, строк пред`явлення якого закінчився, проведення опису житлового будинку з господарськими спорудами та направлення заявки на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ». А також просила скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 та її представник, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Від представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» до судового засідання надійшло заперечення на скаргу ОСОБА_1 , згідно якого представник банку просив суд відмовити в задоволенні скарги в необґрунтованістю вимог скарги та суперечністю обставин, викладених у скарзі, фактичним обставинам. Крім того, від представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Від приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. надійшло заперечення на скаргу ОСОБА_1 , згідно якого він просив суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі та розгляд справи проводити без його участі. Заперечення на скаргу мотивував тим, що виконавче провадження відкрито ним у відповідності до вимога кону України «Про виконавче провадження» у строки встановлені цим Законом. Серед іншого, зазначив, що постанова пор відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі та за місцезнаходженням нерухомого майна боржника рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, боржник особисто отримала постанову про відкриття виконавчого провадження 07.03.2019 року. Таким чином, вважає, що боржником пропущено спеціальний строк на оскарження дій виконавця. Крім того, 13.05.2020 року боржник отримала вимогу виконавця про явку до виконавця та надання пояснень щодо невиконання рішення суду, проте таку вимогу не виконала. Таким чином, боржник пропустила строк на оскарження дій виконавця та клопотання про поновлення процесуального строку, з наведенням поважних причин пропуску строку, не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, заперечення на скаргу та додані до нього документи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз вищенаведених положень Закону свідчить про те, що цивільно-процесуальне законодавство передбачає конкретний порядок розгляду тих чи інших питань, які можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Даного порядку має дотримуватися саме особа, яка звертається із конкретним процесуальним документом до суду. Обрання способу захисту, який не передбачений для певної категорії справ, може мати наслідком відмову в задоволенні позову чи відмову в задоволенні скарги лише з цих підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно п. 13 до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, порядок розгляду скарг на дії та/або бездіяльність державного чи приватного виконавця врегульовано положеннями ст.ст. 447-453 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У відповідності до копії опису вкладення до поштового відправлення та копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, доданих приватним виконавцем Куліченко Д.О. до заперечення на скаргу ОСОБА_1 , остання 07.03.2019 року особисто отримала постанови у виконавчому провадженні № 58544550, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2019 року, постанову про арешт майна боржника від 05.03.2020 року та постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 05.3.2019 року, що підтверджується її підписом.

ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, має право звернутись до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконання судового рішення, однак така скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, як це передбачено ст. 448 ЦПК та Законом України «Про виконавче провадження».

Строки для подання скарги є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Отже, ОСОБА_1 при зверненні до суду з порушенням визначених законодавством строків необхідно було подати до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення з даною скаргою до суду разом з доказами, які мають підтвердити фактичне отримання заявником постанови приватного виконавця, яка оскаржується, та наявності поважних причин пропущення скаржником строку для подання скарги на дії приватного виконавця.

Так, з матеріалів поданої до суду скарги вбачається, що предметом оскарження є постанова приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. пор відкриття виконавчого провадження, яка винесена 05.03.2019 року в межах виконавчого провадження ВП № 58544550.

В той же час, ОСОБА_1 , яка є боржником в процедурі виконавчого провадження, звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця 15.06.2020 року, тобто після спливу строків на оскарження дій приватного виконавця, визначеного ст. 449 ЦПК України.

Однак, вказані обставини не були відомі судді під час вирішення питання про прийняття скарги (відкриття провадження), та стали відомі суду лише після отримання обґрунтованого заперечення приватного виконавця з доданими до нього доказами отримання скаржником оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та вчинення інших виконавчих дій під час примусового виконання рішення суду.

У поданій скарзі ОСОБА_1 не зазначено про поважність причин пропущення процесуального строку на подання до суду скарги на дії приватного виконавця, матеріали скарги не містять обґрунтованого клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку для звернення з даною скаргою до суду разом з доказами, які мають підтвердити фактичне отримання скаржником постанови приватного виконавця, яка оскаржується, та наявності поважних причин пропущення скаржником строку для подання скарги на дії приватного виконавця.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно вказати про поважні причини пропуску процесуального строку та надати обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою разом з доказами, які мають підтвердити фактичне отримання скаржником постанови приватного виконавця, яка оскаржується, та наявності поважних причин пропущення скаржником строку для подання скарги на дії приватного виконавця.

Оскільки розділом VII ЦПК України не визначено порядок залишення скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якою передбачено, що: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, залишення даної скарги без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків скарга буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

В зв`язку з зазначеним, вказану скаргу слід залишити без руху, а скаржнику запропонувати усунути вказані в ухвалі недоліки у спосіб, що визначений судом, протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст. 187, 260, 447-450 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича - залишити без руху.

Надати скаржнику п`ятиденний строк, з дня отримання нею копії ухвали, для усунення недоліків з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова