Справа № 199/2494/20
УХВАЛА

21.04.2020 м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради в особі Уповноваженої особи голови ліквідаційної комісії Завертайного Ігоря Борисовича про визнання звільнення незаконним й зміну формулювання причин звільнення та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради в особі Уповноваженої особи голови ліквідаційної комісії Завертайного Ігоря Борисовича про визнання звільнення незаконним й зміну формулювання причин звільнення та стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позивач у позовній заяві просить:

1. Змінити в наказі №2-к від 17.03.2020 про звільнення позивача в частині визначення підстави звільнення за ч.1 ст.41 КЗпП України на звільнення з 05.02.2020 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із ліквідацією підприємства на підставі рішення Дніпровської міської ради від 27.11.2020 №45/50 та розпорядження голови Дніпровської міської ради №1-5/12-рк від 05.12.2019.

2. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 498 048,38 грн.

3. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки видачі належних звільненому працівникові сум в розмірі середньої заробітної плати позивача за кожен день затримки станом на час прийняття рішення суду (515,20 грн. в день).

4. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 сформульовано правовий висновок про застосування норм права (п.п. 57,58), за яким за змістом приписів статей 94,116,117 Кодексу законів про працю України та «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що позивач зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірах, які передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, позивачу за кожну вимогу, яка не стосується стягнення заборгованості по заробітній платі, необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а саме: за вимоги щодо внесення змін у наказ про звільнення 840, 80 грн., за вимоги щодо стягнення середнього заробітку, виходячи із суми заявлених вимог, яка позивачем не розрахована в розмірі 1% від сум позову в цій частині, та за вимоги про відшкодування моральної шкоди 840,80 грн. на наступний рахунок:

Отримувач: УК в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра/АНД р/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989300

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача UA0004003

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101; _________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа)

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Практикою ЄСПЛ визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб забезпечити дотримання п.1 ст. 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ закріплена і в п. 37 рішення "Гуерін проти Франції" від 29.07.1998.

Керуючись ст. ст.185, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпротепломережа» Дніпропетровської міської ради в особі Уповноваженої особи голови ліквідаційної комісії Завертайного Ігоря Борисовича про визнання звільнення незаконним й зміну формулювання причин звільнення та стягнення заборгованості по заробітній платі - залишити без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі у строк до 15 травня 2020 року але не більше десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду і не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Б.Подорець