Справа № 226/381/20
Провадження №2/226/281/2020
РІШЕННЯ

іменем України

06.03.2020 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визнання права власності на жилий будинок,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Мирноградської міської ради про визнання права власності на жилий будинок. В обґрунтування вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її вітчим ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на Ѕ частину жилого будинку АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Красноармійською держнотконторою 03.07.1956. Інша Ѕ частина будинку належала матері позивача ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого Димитровською держнотконторою 13.05.1998. Після смерті вітчима єдиним спадкоємцем являлася його дружина мати позивача, крім того він заповів останній свою Ѕ частину будинку заповітом від 13.05.1998. Дану спадщину ОСОБА_4 прийняла згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із чоловіком, але свідоцтва про право на спадщину не отримувала. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, і після її смерті відкрилася спадщина на весь будинок. Заповіт на своє майно вона не складала, позивач єдиний спадкоємець матері за законом першої черги. У передбачений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 17.01.2020 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, на підставі яких спадкоємцям належав будинок. Отримати дублікати цих документів у Донецькому державному нотаріальному архіві неможливо, оскільки вони залишилися у м. Донецьку. Просила суд визнати за нею право власності на жилий будинок загальною площею 38,1 кв.м, у т.ч. жилою 25,7 кв.м, та господарські споруди Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 гараж, Д-1 вбиральня, Є-1 душ, Ж-1 сарай, З-1 сарай, І-1 сарай, №2 огорожа, №3 ворота, №4 огорожа, І замощення, ІІ водопровід, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 . Заяви (клопотання) та позиції учасників справи.

До суду позивач та її представник адвокат Малькевич Є.А. не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, в яких наполягали на задоволенні позову.

Представник відповідача Мирноградської міської ради також не прибув у судове засідання, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами, в якому зазначено про відсутність заперечень проти позовних вимог.

В позовній заяві стороною позивача заявлене клопотання про витребування у Мирноградської державної нотаріальної контори інформації щодо спадкових справ після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

04.02.2020 ухвалою судді відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 25.02.2020, витребувані відомості з Мирноградської міської нотаріальної контори про наявність спадкової справи, заповітів, спадкових договорів тощо після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4

25.02.2020 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 06.03.2020.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_7 (свідоцтва про народження та про укладення шлюбів, а також довідка органу РАЦС на а.с.6-8).

03.07.1992 ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_5 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.9). Станом на час розгляду цієї справи спадкова справа після його смерті не заводилася, свідоцтв про право на спадщину на належне йому за життя майно не видавалося (а.с.35).

В той самий час за відомостями Спадкового реєстру від 06.02.2020 ОСОБА_5 13.05.1998 складено заповіт, який наразі є чинним (а.с.36).

Так, відповідно до заповіту від 13.05.1998 ОСОБА_5 заповів належну йому Ѕ частину жилого будинку з відповідними їй надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 (а.с.11).

Рішенням Димитровської міської ради від 10.02.2016 №VІІ/5-15 вулиця Кочубея перейменована у вулицю Торецьку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла (а.с.10). 16.05.2019 Мирноградською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №64183583, видане свідоцтво про право на спадщину №65362393. Заповітів ОСОБА_4 за життя не складала (а.с.33-34). За інформацію, поданою суду нотаріусом, заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подавалася лише ОСОБА_1 (донькою) (а.с.32).

Згідно з відомостями домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_3 ) ОСОБА_5 та ОСОБА_4 постійно мешкали за цією адресою та були там зареєстровані з 29.11.2000, обидва виписані у зв`язку зі смертю (а.с.12-13).

За даними довідки координаційного комітету органів самоорганізації населення м. Мирнограда Рибка Я.В. з 29.11.2000 по 17.05.2017 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним проживала за місцем реєстрації ОСОБА_4 з 29.11.2000 по 06.03.2019, інших зареєстрованих та проживаючих за цією адресою осіб на момент смерті не було (а.с.14).

Постановою від 16.01.2020 державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори Свиридовою А.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за з аконом з підстав того, що нею не надано документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на жилий будинок, а отримати дублікати документів неможливо через їх зберігання у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві та залишення у м. Донецьку (а.с.15).

Так, за відповіддю Донецького обласного державного нотаріального архіву від 16.01.2020, наданій ОСОБА_1 , видати дублікати договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно на Ѕ частину жилого будинку, посвідченого Красноармійською держнотконторою 03.07.1956 за №5716 та договору дарування Ѕ частини жилого будинку, посвідченого Димитровською держнотконторою 13.05.1998 за №895 неможливо через зберігання документів у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві в м. Донецьку, доступ куди відсутній (а.с.16).

Звітом про оцінку майна визначено, що будинок АДРЕСА_1 станом на 13.01.2020 вартує 59440,00 гривень (а.с.17).

За даними КП «БТІ» Мирноградської міської ради Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно на Ѕ частину жилого будинку, посвідченого Красноармійською держнотконторою 03.07.1956 за №5716, який зареєстрований у БТІ м. Димитрова 11.05.1998, реєстровий №6062; інша Ѕ частина цього будинку належить ОСОБА_7 на підставі договору дарування, посвідченого 13.05.1998 Димитровською державною нотаріальною конторою, реєстровий №895, який зареєстровано у БТІ м. Димитрова 21.01.1998, реєстровий №6062 (а.с.18). Відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про зазначений будинок немає (а.с.19).

Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 його загальна площа складає 38,1 кв.м, жила 25,7 кв.м. Наявні господарські споруди: Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 гараж, Д-1 вбиральня, Є-1 душ, Ж-1 сарай, З-1 сарай, І-1 сарай, №2 огорожа, №3 ворота, №4 огорожа, І замощення, ІІ водопровід. Рік побудови будинку 1957, господарських споруд 1975 (а.с.20-22).

V. Оцінка суду.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України, частиною першою статті 319 та частиною першої статті 321 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями ст.328 ЦК України право власності набувається за підставами, які не заборонені законом.

За нормою ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом під час розгляду справи, спадкоємцем Ѕ частини спірного будинку після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4 , на ім`я якої останній склав заповіт, але свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 за своє життя не отримувала.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 постійно мешкала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 на час його смерті, про відмову від спадщини не заявляла, з чого виходить що вона фактично прийняла спадщину у вигляді Ѕ частини будинку після смерті чоловіка.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, як це передбачено у ст.1297 ЦК України.

Як вказує норма ст.1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Так, позивач ОСОБА_1 , будучі спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , виконала передбачені законом дії щодо звернення до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала відмову в цьому через відсутність документів, що підтверджують право власності заповідачів на будинок.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначену норму слід розуміти так, що особа має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати документа, який посвідчує право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт, та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Судом встановлено, що у даній справі спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і за заявою позивача ОСОБА_1 нотаріусом відкрито спадкову справу. Враховуючи, що частина п`ята статті 1268 ЦК України визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, суд не вбачає перешкод для застосування до виниклих правовідносин положень ст.392 ЦК України.

Оскільки правовстановлюючі документи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на будинок втрачені, належність їм за життя будинку підтверджена дослідженими у справі доказами, а позивач позбавлена можливості отримати з Донецького обласного нотаріального архіву дублікати документів через загальновідомий факт тимчасової непідконтрольності м. Донецька владі України, щоб реалізувати права власника майна, суд вважає за необхідне задовольнити її вимоги, визнавши за нею право власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із господарськими спорудами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Мирноградської міської ради (85320, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 9, код за ) про визнання права власності на жилий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на жилий будинок загальною площею 38,1 кв.м, у т.ч. жилою 25,7 кв.м, та господарські споруди: Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Г-1 гараж, Д-1 вбиральня, Є-1 душ, Ж-1 сарай, З-1 сарай, І-1 сарай, №2 огорожа, №3 ворота, №4 огорожа, І замощення, ІІ водопровід, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 13.03.2020.

Суддя: В.С. Салькова