Провадження №2/592/3479/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника позивача Єрмоліна Ю.М., третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який підтримав у судовому засіданні його представник та вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , є власником 47/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім нього, за вказаною адресою зареєстрована його племінниця, відповідач по справі, ОСОБА_3 , яка з 2012 року і по цей час у спірній квартирі не проживає, виїхала на постійне місце мешкання до Російської Федерації, речей її немає, участі в оплаті за надані комунальні послуги вона не приймає. Реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_3 створює ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловою площею, оскільки останній позбавлений можливості отримати субсидію по сплаті комунальних платежів. Тому просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_3 , повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, що не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутність за наявними у справі матеріалами.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що вона є власником іншої 53/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 є її донькою, яка дійсно перебуває в Росії. Зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вищевказаною адресою порушить права її ОСОБА_1 як співвласника спірної квартири та доньку прописана на у частці.квартири, яка належить їй на праві вланості.

Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Договору дарування від 20.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В., зареєстрованого в Реєстрі за №1606, є власником 47/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів та Витягом ро державну реєстрацію прав (а.с.8-10).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є власником іншої 53/100 частини квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.09.2020 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра є донькою ОСОБА_1 (а.с.7).

Як вбачається з Акту від 22.10.2020 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з 2012 року за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , не проживає, так як мешкає в другій країні (а.с.11).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Правила здійснення права спільної часткової власності регламентовані положеннями ст. 358 ЦК України, де зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ч. 1 ст. 361 ЦК України).

У відповідності до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Аналогічне право члена сім`ї власника житла щодо користування таким житлом закріплено у ч. 1 ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, а саме у разі систематичного руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичного порушення правил соціалістичного співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилом ч. 3 ст. 16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею ч. 2 ст. 13 ЦК України стосовно того, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-яких перешкод ОСОБА_2 у користуванні власністю, визначених ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР, ОСОБА_3 не чинить, зареєстрована у спірному житловому приміщенні, у встановленому законом порядку, за згодою співвласника квартири, її матері ОСОБА_1 ; задоволення позовної вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є взаємно виключним та суперечливим, оскільки виселивши відповідача зі спірного житла, може виникнути спір про порушення прав третьої особи ОСОБА_1 щодо розпорядження своєю власністю на власний розсуд.

У зв`язку з викладеним, обраний позивачем спосіб захисту є неналежним і таким, що порушує права третіх осіб, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суду м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко