Справа пр. №2-з/756/348/20
У Х В А Л А

11 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Короті Романа Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ТОВ "Кей-Колект", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М., ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що 25 травня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ТОВ "Кей-Колект", було укладено договір іпотеки (нерухомого майна) №55344, предметом іпотеки за яким є квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 зазначила, що право власності на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ "Кей-Колект" та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1013.

Позаяк указаний об`єкт нерухомості вибув з володіння позивачів поза її волею, позивач пред`явила позов про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння.

На думку заявника, невжиття заходу забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_2 або іншим особам вчинити дії, спрямовані на відчуження квартири, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На даний час між сторонами виник спір щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

Суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Оскільки на сьогодні право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , останній може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулась до суду.

Крім того, виходячи з фактичних обставин спору, позов ОСОБА_1 направлений на захист свого суб`єктивного права, а саме права власності на квартиру.

Оскільки позивач оскаржуює реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 , то можлива реєстрація права власності за іншою особою призведе до того, що рішення суду, навіть якщо воно буде ухвалено на користь позивача, не призведе до ефективного захисту порушеного права, так як скасована реєстрація буде стосуватися неактуального реєстраційного запису.

Таким чином, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до відчуження спірного об`єкта нерухомості будь-яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення позову призведе до нових спорів між особами, за якими буде зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, та позивачем, а також можливим порушенням їх прав як законних набувачів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

З цих підстав суддя вважає за доцільне вжити захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Короті Романа Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Дана ухвала відповідно до Закону України „Про виконавче провадження" є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.В. Андрейчук