Провадження №2-о/337/133/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2020р. заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ровеньки Луганської області помер його батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз. Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.10.2020р., довідкою про смерть для виплати одноразової грошової допомоги на поховання №1132 від 27.10.2020р. Однак вказані документи видані органами, що розташовані на території тимчасово непідконтрольній українській владі, є недійсними і не тягнуть ніяких правових наслідків, у зв`язку з чим відділом державної реєстрації актів йому було відмовлено в державній реєстрації смерті. Однак встановлення факту смерті батька йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка, подальшого отримання допомоги на поховання та оформлення спадщини.

Просить встановити факт смерті батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ровеньки Луганської області.

Ухвалою суду від 16.12.2020р. відкрито окреме провадження у цивільній справі за даною заявою і призначено відкрите судове засідання.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Від представника заінтересованої особи начальника Хортицького районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Стаття 317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1).

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4).

Згідно з п.1 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Згідно з довідкою про смерть для виплати одноразової грошової допомоги на поховання №1132 від 27.10.2020 року, яка видана «Відділом запису актів громадянського стану Ровеньківського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ровеньки Луганської області. Причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз.

27.10.2020 р. «Відділом запису актів громадянського стану Ровеньківського міського управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР» видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ровеньки Луганської області, актовий запис про смерть №1132.

15.12.2020р. Хортицький районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відмовив заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , оскільки ним не надані документи, передбачені діючим законодавством України, які є підставою для проведення державної реєстрації смерті особи.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ровеньки Луганської області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Україні.

Цей факт підтверджується наданими заявником документами - свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.10.2020р., довідкою про смерть для виплати одноразової грошової допомоги на поховання №1132 від 27.10.2020 року, які суд вважає необхідним прийняти до уваги при ухваленні вказаного рішення, застосувавши до зазначених правовідносин так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці (рішення у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016) - зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

При цьому суд враховує, що доказів, які б спростовували факт смерті ОСОБА_1 , суду не надано.

Також суд враховує, що м. Ровеньки Луганської області знаходиться на тимчасово окупованій території, де державні органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і відповідно заявник немає можливості отримати документи про смерть батька встановленого законами України зразка, у зв`язку з чим йому було відмовлено Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у видачі свідоцтва про смерть.

Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а отже підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявник не має можливості.

Однак факт, про встановлення якого він просить, має для нього юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка, подальшого отримання допомоги на поховання та оформлення спадщини.

На підставі вищевикладеного заяву слід задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.4,5,12,13,76-82,89,141,258-259,263-265,293,315,317 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ровеньки Луганської області, громадянин України, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Ровеньки Луганської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя М.В. Сидорова