№ провадження 2/495/1155/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

14 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

Справа № 495/10420/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання майнових прав забудовника незвершеного будівництвом житлового будинку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада, про визнання майнових прав забудовника незвершеного будівництвом житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Оскільки відповідач по справі є неповнолітньою, ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2020 року було залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада про визнання майнових прав забудовника незвершеного будівництвом житлового будинку в порядку спадкування за законом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56.

Так, вимоги позивача мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавець ОСОБА_5 .

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді реконструйованого житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями до майна померлої є її діти ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чоловік померлої ОСОБА_4 .

Також зазначив, що донька ОСОБА_6 та чоловік померлої ОСОБА_4 оформили відмову від спадщини на користь малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, на теперішній час спадкоємцями на усе майно ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є її дочка ОСОБА_3 на 3/4 частки спадкового майна та її дочка ОСОБА_2 , на 1/4 частку спадкового майна.

Позивач зазначає, що вчасно заявив про прийняття спадщини, проте позбавлений можливості оформити спадкові права нотаріально, адже у ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна: будівлю, земельну ділянку.

Крім того, спадкодавцем було проведено реконструкцію спірного житлового будинку, яку було завершено, проте Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ОСОБА_5 не отримала у зв`язку із смертю, що унеможливлює отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідній частці.

Враховуючи вищевикладене вона і звернувся до суду з даним позовом.

23 грудня 2019 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням її підготовчого судового розгляду.

23 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Законний представник відповідача у судове засідання не з`явився, від нього надійшов письмовий відзив від 23.01.2020 року, у якому вказав, що не погоджується із заявленими вимогами з огляду на наступне.

Вважає посилання ОСОБА_2 на норми права ст. 331 ЦК України недоречними, адже житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не є новоствореним, а є реконструйованим об`єктом.

Відповідно до норм ДБН А.2.2-3-2014 та позиції ВСУ від 06.07.2016 у справі № 6-1213цс16 не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.

Надалі, відповідач вказує про введення будинку в експлуатацію, згідно даних технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_7 у 1964 році та вказує, що померла ОСОБА_5 набула права власності на нього на підставі договору дарування ВРІ № 459507 від 10.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Кушнір І.В.

Враховуючи вищевикладене, стверджує, що об`єктом спадкового майна є реконструйований житловий будинок, право власності на який не оформила спадкодавець.

Разом з тим, відповідач вважає невірним посилання позивача на лист ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року і поряд з цим вказує, що ОСОБА_5 набула право власності і на житловий будинок АДРЕСА_1 , і на земельну ділянку під ним, на підставі відповідних договорів дарування.

Тому, відповідач не вбачає перешкод у нотаріальному оформленні своїх спадкових прав ОСОБА_2 .

На підставі вищенаведеного просить закрити провадження у вказаній справі.

Від третьої особи також до суду надійшли письмові пояснення від 27.01.2020 року, згідно яких вказував про передчасність позовних вимог за відсутності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Просив прийняти законне, обґрунтоване рішення по справі відповідно до вимог Конституції та Законів України.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавець ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Як вбачається матеріалів справи, у відповідності до копії договору дарування земельної ділянки від 10.03.2011 року, ОСОБА_5 прийняла в дар земельну ділянку під № НОМЕР_2 , загальною площею 0,0540 га в межах згідно з планом, розташовану по АДРЕСА_1 .

Також, за договором дарування від 10.03.2011 року, ОСОБА_5 набула у власність житловий будинок під АДРЕСА_1 ,житловою площею 30 кв.м., загальною площею 54,8 кв.м.

Спадкодавець за життя вирішила здійснити реконструкцію житлового будинку за вищенаведеною адресою, у зв`язку із чим виготовила відповідний проект, який був узгоджений Управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради, що підтверджується листом № 84 від 18.07.2011 року. /л.с.22/.

В липні 2011 року ОСОБА_5 надала начальнику Інспекції ДАБК Повідомлення про початок будівельних робіт.

Проте, як вказує позивач, реконструкцію було завершено, але отримати Декларації про готовність до експлуатації об`єкта ОСОБА_5 не встигла отримати у зв`язку зі смертю.

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом було витребувано у приватного нотаріуса Тітової ТТ.С. належним чином завірену копію спадкової справи № 34/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , з якої встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_5 є її діти ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , чоловік померлої ОСОБА_4 ..

Родинні зв`язки з вказаним особами підтверджені відповідним свідоцтвами про народження та Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, про шлюб, копією свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу.

Матеріалами спадкової справи встановлено, що донька спадкоємиці ОСОБА_6 та чоловік померлої ОСОБА_4 своїми заявами відмовились від прийняття спадщини у встановленому законодавством порядку.

Згідно листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітової Т.С.№ 637/02-14 від 26.11.2019 року, на теперішній час спадкоємцями на усе майно ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3/4 частки спадкового майна та її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/4 частку спадкового майна.

Як вбачається з листа № 2691, виданого КП «Білгород-Дністровське БТІ» 25.11.2019 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_5 на підставі договору дарування ввід 10.03.2011 року, який було зареєстровано комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» 28.03.2011 року в реєстровій книзі № 163 за реєстровим № 5434. Даний об`єкт нерухомості в цілому складався з : житлового будинку літ «А», загальною площею 40,1 кв.м., житловою площею 30,0 кв.м., прибудови літ «а», загальною площею 10,2 кв.м., прибудови літ «а2»,загальною площею 4,5 кв.м., ганку «а1», «ганку «а3», сараю літ «В», споруд №1-5.

Разом з тим, згідно листа суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 № 156 від 19.12.2019 року, станом на 19.07.2019 року склад житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ «А», загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., нежитлової прибудови літ «А1», загальною площею 56,1 кв.м., гаражу літ «Д», сараю літ «Є», споруд 1-4,6. Повідомленням про початок виконання будівельних робіт / про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 20.07.2011 року № ОД 2 дозволена реконструкція житлового будинку та будівництво госпбудівель.

При поточній інвентаризації у 2019 році встановлено, що в житловому будинку літ «А» проведена реконструкція та побудована нежитлова прибудова літ «А1», вищевказана реконструкція підлягає введенню в експлуатацію. Гараж літ «Д», сарай літ «Є», побудовані з відхиленням від будівельного паспорту, дозволено будівництво розмірами 9,3 м на 4,3 м., а побудовано 10,48 м на 4,83м, підлягає введенню в експлуатацію. Споруда № 6 про інвентаризована у 2019 році; сарай літ «В», споруда № 5 знесені.

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець за життя розпочала реконструкцію житлового будинку під АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За умови наявності актів відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватися самочинним, а є незавершеним.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно роз`яснень, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво нерухомості здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Згідно із ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.03.2011.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката (пункти 3,11 Порядку).

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що набуття прав забудовника в порядку спадкування можливо в разі здійснення будівництва нерухомості згідно із законом.

Тобто, за умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову тощо.

Відповідно до ст. 2 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, у тому числі, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до положень вищезазначеного Закону фізичні особи, які мають намір здійснити будівництво ( реконструкцію) об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозвіл на будівництво об`єкта містобудування.

Відповідно до п. п.7, 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Якщо право власності на самочинно зведену будівлю визнано судом за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій вона розмішена, то до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво.

Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, в то в разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження.

У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Нормами ч.1 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна.

Також, статтею 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено житловий будинок як об`єкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

При вирішенні вказаного позову, суд також приймає до уваги наступні позиції вищих суддів.

Позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою (ВС/КГС,справа №910/5630/17, 11.04.18).

Положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законних підставах (ВС/КЦС, №597/1070/15-ц, 06.06.18).

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування N24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок неможливо, а потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН A3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.99 року N 12/5-126. 09.11.2018.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову.

У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Без введення в експлуатацію майно не є нерухомістю, тому суд не може визнати право власності на об`єкт незавершеного будівництва в порядку, передбаченому ст.331 ЦК України (ВГСУ від 15 березня 2017 р. у справі №909/935/15).

Якщо будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано в експлуатацію, до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного жилого будинку та господарських будівель і споруд у встановленому законом порядку, а сам житловий будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом, такого висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Судом встановлено, що за життя спадкодавця предмет забудови не набув статусу нерухомого майна в порядку, який був чинним на час завершення будівельних робіт.

Забудовник за життя не звертався до уповноваженого органу із клопотанням про інвентаризацію фактично зведених чи реконструйованих об`єктів будівництва, та відповідність їх наявним дозвільним документам, що не є підставою для визнання цих споруд нерухомим майном у розумінні ч. 1 ст. 181 та ч. 1,2 ст. 182 ЦК України, у редакції чинній на час відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до змісту п. 49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 17.02.2013 року № 868 з відповідними змінами і доповненнями, державна реєстрація права власності із наданням свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва. Для реєстрації має бути наданий документ виникнення, перехід речового права на земельну ділянку та документ про прийняття в експлуатацію зведеного об`єкту.

Документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом чи реконструйованого будинку, господарських будівель і споруд, прибудов до них матеріали справи не містять.

З наведених вище норм чинного законодавства підтверджено необхідність введення в експлуатацію реконструйованих об`єктів, чим спростовуються твердження відповідача про невірне посилання на норми ст. 331 ЦК України.

Разом з тим, суд ставиться критично до пояснень відповідача про те, що будинок вже введений в експлуатацію згідно даних технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_7 у 1964 році, адже тоді він дійсно як об`єкт нерухомості у вигляді житлового будинку був оформлений за матір`ю спадкодавці ОСОБА_5 та при його даруванні на нього розповсюджувались усі права власності.

Натомість саме спадкодавцем ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя у липні 2011 року розпочато реконструкцію спірного житлового будинку, але не введено в експлуатацію та не оформлено право власності у визначеному згідно норм чинного законодавства порядку.

Необхідність введення в експлуатацію реконструйованого об`єкту будівництва підтверджується і листом суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 № 156 від 19.12.2019 року.

Досить дивним та суперечливим на думку суду також є твердження відповідача про невірність посилання позивачем на лист ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року у якому зазначено, що оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, адже вказане не стосується даної конкретної цивільної справи, оскільки ОСОБА_5 набула права власності і на житловий будинок і на земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, відповідач вказувала, що об`єктом спадкового майна є реконструйований житловий будинок, право власності на який померла ОСОБА_5 не оформила за життя.

Стосовно відсутності перешкод у нотаріальному оформленні свого права, як на думку відповідача, суд вважає за необхідне зауважити про наступне.

Так, згідно витребуваної належним чином завіреної копії спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , вбачається наявна відповідь приватного нотаріуса Тітової Т.С. № 49/02-14 від 11.03.2020 року ОСОБА_2 , у якій роз`яснено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом при отриманні правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно спадкодавця, але свідоцтво видається лише на зареєстроване нерухоме майно, без урахування самовільно побудованих будівель та які не зареєстровані належним чином.

Матеріалами справи достовірно підтверджено, що право власності на реконструйований об`єкт будівництва спадкодавцем ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не набуто.

Даний факт не оспорюється жодною із сторін.

Отже, дійсно, у зв`язку із тим, що спадкодавцем будівництво /реконструкція/ здійснювалося згідно із законом, проте вона не встигла набути прав власності на нього, то в контексті об`єктивного правозастосування, вірним буде судовий захист позивача шляхом визнання переходу прав забудовника до її спадкоємців у складі спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Виходячи із змісту ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Разом з тим, стосовно вимог позивача про прийняття до спільного розгляду з позовом ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_3 до Білгород-Дністровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку та залучення ОСОБА_2 до участі у справі № 495/8283/199 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, варто зауважити, що необхідність в задоволені цих вимог відпала на стадії відкриття провадження, адже судом вирішено прийняти до розгляд вказану цивільну справу не в об`єднаному провадженні, а як іншу /окрему/ цивільну справу, у зв`язку із чим відкрито провадження, процесуальну дію у вигляді ухвали не оскаржували жодна із сторін.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_5 не набула прав власності на реконструйовану частину будинку, адже нею спірний житловий будинок, після проведення будівельних робіт з його реконструкції не був введений в експлуатацію, вона не отримала у відповідних органах Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, проте початок реконструкції вчинено згідно із законом/ нею отримані дозвільні документи/, то позивач має право набути прав забудовника на визначену нею частку спадкового майна, тому за таких обставин, вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 прав та обов`язків забудовника з правом введення в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_2 на 1/4 частку об`єкта будівництва є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Разом з тим, щодо вимог про визнання за позивачем права власності на 1/4 частину земельної ділянки, слід зазначити про наступне.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії договору дарування земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , остання набула права власності на земельну ділянку під № НОМЕР_2 , загальною площе 0,0540 га в межах згідно з планом, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, госпбудівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1 .

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

У відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч.1 п. 1-9 ЗУ «Про нотаріат» наведений перелік підстав, за яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії

Частиною 2,3 вказаної вище норми чинного законодавства встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії,зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

На підставі ст.50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову».

Як на підставу вказаної позовної вимоги позивач посилається на відсутність у неї правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно.

Проте, як роз`яснено у листі приватного нотаріуса Тітової Т.С. за № 49/02-1 від 11.03.2020 року, та у листі від 26.03.2019 року, у разі втрати документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно необхідно отримати дублікати цих документів та зареєструвати право власності належним чином згідно діючого законодавства України.

За таких обставин, прийнявши до уваги відсутність в матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, судом не вбачаються перешкоди, які заважають позивачу у оформленні його прав в нотаріальному порядку на визначену частину у спадщині на земельну ділянку.

З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, виходячи із норм чинного законодавства, та його правозастосування до фактичних обставин справи, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання майнових прав забудовника незвершеного будівництвом житлового будинку в порядку спадкування за законом задовольнити частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_2 прав та обов`язків забудовника з правом введення в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_2 на 1/4 частку об`єкта будівництва.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити як в необґрунтованих.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331,375, 1261, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання майнових прав забудовника незвершеного будівництвом житлового будинку в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 права та обов`язки забудовника з правом введення в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів на ім`я ОСОБА_2 на 1/4 частку об`єкта будівництва житлового будинку, загальною площею 97,6 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., у складі: житловий будинок літ «А», загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., нежитлової прибудови літ «А1», загальною площею 56,1 кв.м., гаражу літ «Д», сараю літ «Є», споруд 1-4,6, розташованих на земельній ділянці для будівництва і обслуговування жилого будинку, госпбудівель та споруд, площею 0,0540 га, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання майнових прав забудовника незвершеного будівництвом житлового будинку в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , паспорт № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законний представник ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровська міська рада, адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56.

Повний текст рішення складений 14 грудня 2020 року.

Суддя: