Головуючий суду 1 інстанції Фастовець В.М.
Доповідач -Луганська В.. М.
Провадження № 22-ц/810/1056/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю Трубний завод «Славсант»

відповідач (за зустрічним позовом) - ОСОБА_2

відповідач (за зустрічним позовом) - ОСОБА_3

відповідач (третя особа за зустрічним позовом) - Головне управління Національної Поліції у Луганській області

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 листопада 2019 року, постановлену судом у складі судді Фастовця В.М.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Трубний завод «Славсант» про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю трубний завод «Славсант», Головного управління Національної Поліції у Луганській області про визнання права власності на автомобіль, зняття автомобіля з розшуку та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Трубний завод «Славсант» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до спільного українсько-російсько-англійського товариства з обмеженою відповідальністю «Славсант» (яке перейменовано у товариство з обмеженою відповідальністю трубний завод «Славсант» далі - ТОВ ТЗ «Славсант»), Головного управління національної поліції в Луганській області у якому просив звільнити автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 з під арешту, скасувати розшук автомобіля та визнати за ним право власності.

Позовна заява обґрунтована тим, що у червні 2015 року позивач придбав у власність автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (після реєстрації НОМЕР_2 ). У листопаді 2015 року позивач звернувся до органів державної автомобільної інспекції з приводу отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу взамін втраченого, однаку йому було відмовлено, оскільки зазначений автомобіль перебуває у розшуку та на нього накладено арешт.

У березні 2017 року ТОВ ТЗ «Славсант» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про витребування майна та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просило суд витребувати у ОСОБА_1 автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та повернути автомобіль ТОВ ТЗ «Славсант».

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року з 10 липня 2009 року перебуває у власності СУРА ТОВ «Славсант». 02 серпня 2014 року вказаний автомобіль було викрадено з території підприємства невідомими особами. Сватівським ВП ГУНГ в Луганській області відомості про зазначене правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000885 від 04 жовтня 2015 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289 КК України. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, який на праві власності належить СУРА ТОВ «Славсант», перебуває у користуванні ОСОБА_1 . З урахуванням вищезазначеного, вказаний автомобіль вибув із володіння СУРА ТОВ «Славсант» злочинним шляхом та поза волею СУРА ТОВ «Славсант» та станом на сьогоднішній день перебуває у ОСОБА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 липня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ТЗ «Славсант» про захист права власності, визнання права власності та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю трубний завод «Славсант» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування майна та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Лисичанського міського суду Луганської області.

У листопаді 2019 року ТОВ ТЗ «Славсант» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просило суд накласти арешт на автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008, д.н. НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження вищевказаного автомобіля; заборонити використання автомобіля; зобов`язати ОСОБА_3 передати автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008, д.н. НОМЕР_4 на зберігання до Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів; вирішити питання зустрічного забезпечення.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що під час розгляду справи вказаний автомобіль неодноразово відчужувався, відчуження автомобіля відбувалося без згоди ТОВ ТЗ «Славсант» та вчинялося з метою унеможливити виконання рішення суду. Оскільки позовні вимоги ТОВ ТЗ «Славсант» містять матеріальну складову у випадку відчуження автомобіля існує реальна загроза неможливості виконання рішення та втрати вартості автомобіля.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 07 листопада 2019 року заяву ТОВ ТЗ «Славсант» про забезпечення позову задоволено. Суд наклав арешт на автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008, д.н. НОМЕР_4 , шляхом заборони відчуження вищевказаного автомобіля; заборонив використання автомобіля; зобов`язав ОСОБА_3 передати автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008 року, державний номер НОМЕР_4 на зберігання до Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ ТЗ «Славсант» про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 08 червня 2019 року скаржник відповідно до договору купівлі - продажу № 4444/2019/1506821 придбала автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008 року, державний номер НОМЕР_4 , автомобіль придбано дотримуючись вимог чинного законодавства.

Ухвала суду про забезпечення позову не обґрунтована, в ухвалі суду не наведено підстави для забезпечення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

В судове засідання представник ТОВ ТЗ «Славсант» не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судове засідання представник ГУНП у Луганській області не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву ТОВ ТЗ «Славсант» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, частинами 1,2 статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Виходячи з роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, уберезні 2017 року ТОВ ТЗ «Славсант» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про витребування майна та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просило суд витребувати у ОСОБА_1 автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та повернути автомобіль ТОВ ТЗ «Славсант».

Позовна заява обґрунтована тим, що автомобіль TOYOTA модель PRADO, 2008 року з 10 липня 2009 року перебуває у власності СУРА ТОВ «Славсант».

02 серпня 2014 року вказаний автомобіль було викрадено з території підприємства невідомими особами. Сватівським ВП ГУНГ в Луганській області відомості про зазначене правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000885 від 04 жовтня 2015 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289 КК України. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, який на праві власності належить СУРА ТОВ «Славсант», перебуває у користуванні ОСОБА_1 .

У листопаді 2019 року ТОВ ТЗ «Славсант» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що існує висока ймовірність відчуження транспортного засобу, зокрема ОСОБА_2 здійснив відчуження автомобіля на користь ОСОБА_3 одразу після того, як був залучений до участі у справі в якості співвідповідача, у випадку відчуження автомобіля існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог товариства.

Тобто, у даному випадку наявні підстави для вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача за зустрічним позовом від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів, для забезпечення ТОВ ТЗ «Славсант» реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалено на користь позивача. І колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині накладення арешту на спірний автомобіль та заборони відчуження вищевказаного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що скаржник придбала автомобіль на підставі договору купівлі продажу та набула право власності на вказаний автомобіль і договір купівлі-продажу не визнаний недійсним не заслуговують на увагу, оскільки автомобіль TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 є предметом судового розгляду. ТОВ ТЗ «Славсант» у зустрічній позовній заяві заявлені вимоги про витребування у ОСОБА_1 автомобіля TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та повернення його ТОВ ТЗ «Славсант». Забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль не порушує права власника, оскільки є тимчасовим заходом, обумовленим наявністю спору та спрямованим на забезпечення прав та інтересів не лише учасників справи а й інших осіб у разі придбання ними спірного об`єкту нерухомості.

Разом з тим, як зазначалося вище, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Заявляючи вимоги ТОВ ТЗ «Славсант» про забезпечення позову шляхом заборони використання автомобіля TOYOTA модель PRADO, випуску 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 та зобов`язання ОСОБА_3 передати вказаний автомобіль на зберігання до Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, не обґрунтувало, чому саме такі заходи забезпечення необхідно обрати.

Суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони використання автомобіля TOYOTA модель PRADO, 2008 року, шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 та зобов`язання ОСОБА_3 передати вказаний автомобіль на зберігання до Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.

Суд не з`ясував співмірність виду забезпечення позову в цій частині позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

Крім того, ТОВ ТЗ «Славсант» до заяви про забезпечення позову не надано доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених позивачем заходів в цій частині може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги чи заперечення.

Матеріали справи також не містять будь - яких належних та допустимих доказів того, що відповідачі, на час звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову, користуючись автомобілем можуть ускладнити виконання судового рішення, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою правовою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову у вигляді заборони користування автомобілем та переданням його на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони користування автомобілем та передачі його на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів. Крім того, колегія суддів вважає, що заборона ОСОБА_3 використовувати автомобіль є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності ОСОБА_3 не спростовано в належному порядку, вона має право, при встановленому обмеженні арештом, експлуатувати автомобіль та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

З урахуванням викладеного, відповідно до статті 376 ЦПК України, оскаржувана ухвала суду в частині заборони користування автомобілем та передача його на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони користування автомобілем та передача його на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 листопада 2019 року скасувати в частині заборони використання автомобіля, зобов`язання ОСОБА_3 передати автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008, д.н. НОМЕР_4 на зберігання до Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів і в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю трубний завод «Славсант» про забезпечення позову в частині заборони використання автомобіля Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008 року, державний номер НОМЕР_4 , зобов`язання ОСОБА_3 передати автомобіль Toyota LC 120 Prado, vin-код НОМЕР_1 , 2008 року, державний номер НОМЕР_4 на зберігання до Лисичанського відділу поліції ГУНП в Луганській області на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів відмовити.

В іншій частині ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Ю.В. Єрмаков

Н.М. Авалян