Справа № 450/1369/19 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/65/20 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1
на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2019 року в складі судді Мусієвського В.Є.
у справі

за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського району про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Стоянці Мостиського району Львівської області, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського району про визнання особи безвісно відсутньою відмовлено.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

З рішенням суду не погоджується, вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що 25 червня 1966 року між ним та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. У 2004 році ОСОБА_3 виїхала на заробітку у Республіку Греція, однак з 2014 року з нею втрачений будь-який зв`язок, на телефонні дзвінки вона не відповідає. В подальшому він та його донька ОСОБА_4 звернулися з заявами до правоохоронних органів, до Пустомитівської РДА Львівської області та в інші установи, однак жодних відомостей про її місцеперебування надано не було.
Окрім того зазнає, що родина зверталась до телевізійної передачі «Жди меня», проводили розшук матері за допомогою людей , які виїжджали на заробітки до Республіка Греція, та в ході розгляду справи скеровували запити до МЗС України та в посольство України в Республіка Греція.
Вважає, що суд здобутих доказів належним чином не оцінив та не дав їм відповідної оцінки.
Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2019 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК україни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, у якій просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Стоянці Мостиського району Львівської області, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою.
В обґрунтування заяви зазначав, що 25 червня 1966 року між ним та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. У 2004 році ОСОБА_3 виїхала на заробітку у Республіку Греція, однак з 2014 року з нею втрачений будь-який зв`язок, на телефонні дзвінки вона не відповідає. В подальшому він та його донька ОСОБА_4 звернулися з заявами до правоохоронних органів, до Пустомитівської РДА Львівської області та в інші установи, однак жодних відомостей про її місцеперебування надано не було. Зазначав, що визнання ОСОБА_3 безвісно відсутньою необхідно йому для розірвання шлюбу з нею та для поділу спільного майна подружжя.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява ОСОБА_2 є передчасною та необґрунтованою, оскільки належних та допустимих доказів відсутності ОСОБА_3 суду не надано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що заявник ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 24 січня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Пустомити Львівської області.
ОСОБА_2 в позовній заяві зазначав, що ОСОБА_3 виїхала у 2004 року на заробітки у Республіку Греція.
Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_4 повідомила, що вона є донькою ОСОБА_3 , яка виїхала на заробітку у Грецію в 1997 році. 01 грудня 2002 року вона востаннє виходила на зв`язок, у телефонній розмові не повідомила, коли вона приїде в Україну. До 1997 року ОСОБА_3 також їздила на заробітку в Грецію. Зазначила, що заявник у 2016 році звернувся до правоохоронних органів з приводу відсутності ОСОБА_3 , однак вона та її родина не зверталися з цього приводу до правоохоронних органів Греції.
Як встановлено матеріалами справи, а саме Актом обстеження житлово-побутових умов від «27» квітня 2017 р. та Довідкою від 30.05.2018 р. за № 1402 вбачається, що ОСОБА_3 , 1948 року народження, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 не проживає за цією адресою з 2002 р. по даний час.

Для розшуку зниклої особи її близькі родичі звертались у відповідні засоби масової інформації. Крім того, в зв`язку зі зникненням ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , 10.05.2016р. звернувся в Пустомитівський ВП ГУНП у Львівській області з письмовою заявою. Відомості за даним фактом зареєстровано в ЄРДР №0000944 від 11.05.2016 року та заведено ОРС категорії «Розшук» з метою встановлення місцезнаходження безвісти зниклої особи, що підтверджується відповідною про це Довідкою, виданою Путомитівським відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.03.2018 р. за № 2920/42/01/10-18. Зазначений документ є підтвердженням факту безвісті зникнення ОСОБА_3 та відсутності будь-яких відомостей про місцезнаходження цієї особи.

Відповіддю Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області від 25 листопада 2019 року № 12089/42/01/10-19 стверджується, що працівниками СКП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області розроблено та надіслано до УКР ГУ НП областей України орієнтування з описом прикмет ОСОБА_3 , здійснено перевірку у базі даних АІПС «Армор», підсистемі «АПРА» щодо зниклої, перевірено заклади охорони здоров`я, направлено звернення на перевірку розшукуваної за обліками інформаційного центру Міністерства юстиції України, скеровано запити у військовий комісаріат, Львівське обласне державне комунальне бюро, відділ обробки даних центральної підсистеми АІС «ГАРТ» ДПС, адміністрацію транспорту України, відділ реєстрації актів цивільного стану ГУЮ, АТ «Українська фінансова група», Головне управління соціального захисту населення, скеровано лист в УКРБЮРО Інтерполу з метою оголошення ОСОБА_3 у міжнародний розшук, виставлено контроль на перетин державного кордону України розшукуваною.
З наданих суду доказів, зокрема, з відповіді КЗ Пустомитівської районної ради «Пустомитівська ЦРЛ» від 18 травня 2018 року № 884 на адвокатський запит, відповіді Пустомитівської РДА Львівської області 30 травня 2018 року № 03-12/794, відповідей Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області від 16 травня 2018 року № 4780/42/01/11-18 та від 22 листопада 2019 року № 12003/42/03/08-19 тощо, стверджується, що дії заявника та ОСОБА_4 по встановленню місцезнаходження ОСОБА_3 здійснювалися в межах України.
Відповідно до 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Таким чином для визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинні бути наявними певні наступні умови: відсутність протягом одного року в місці постійного проживання фізичної особи; відсутність відомостей в місці такого проживання про фізичну особу протягом року; неможливість установлення місця перебування фізичної особи.
Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Зазначена норма регулює правовідносини у разі їх невизначеності яка викликана тим, що тривала відсутність громадянина у місці його постійного проживання за відсутності відомостей про його місце перебування зачіпає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, з якими він знаходиться у правових зв`язках.
Згідно із ч.1 ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього(житлово експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.
Разом з тим для визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібні такі умови: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі ст.. 306 ЦПК України необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою (наприклад, особи, яких вона зобов`язана за законом утримувати, знаходяться у скрутному матеріальному становищі, її майно без нагляду зазнає шкоди і т.і.) і 5) виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності тощо.
Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою.
З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся вперше до Пустомитівський ВП ГУ НП у Львівській області із заявою щодо зникнення його дружини ОСОБА_3 .

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо останнього місця проживання ОСОБА_3 , з яким заявник пов`язує її зникнення. Окрім того заявнику було відомо, що ОСОБА_3 знаходиться на території Республіки Греція,проте до компетентних органів Республіки Греція із заявами щодо встановлення її місцезнаходження не звертався.
З наданих доказів вбачається, що жодних доказів перевірки перебування ОСОБА_3 на території Республіки Греція заявником не надано.
Також заявником не вказано на наявність будь-яких інших обставин, що дають суду підстави вважати ОСОБА_3 безвісно відсутньою, померлою чи такою, що загинула від певного нещасного випадку.

ОСОБА_2 не підтверджує свої доводи належними доказами, які б вказували на здійснення заходів щодо офіційного розшуку ОСОБА_3 з 2004 року, вирішення питання про з`ясування можливих причин її зникнення чи звернень до відповідних державних та міжнародних уповноважених органів з метою встановлення місця перебування її матері.

Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку ОСОБА_2 просить визнати безвісно відсутньою покладається чинним законодавством України саме на заявника.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи обставини даної справи щодо відсутності інформації щодо місця проживання ОСОБА_3 , які не вказують безпосередньо на наявність підстав вважати її померлою чи такою, що пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Перевіривши в сукупності встановлені судом першої інстанції обставин у справі, а також висновки й мотиви суду, колегія суддів вважає, що суд дійшов до правильних висновків, щодо відмови у задоволенні заяви.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Доводи апеляційної не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2019 року відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2019 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.03.2020 року.

Головуючий

Судді