Постанова

Іменем України

24 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 714/806/19

провадження № 61-188св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року у складі судді Костишин Н. Я. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Височанської Н. К., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного підприємства «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК» (далі - ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК») про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст ухвали першої інстанції та постанови апеляційного суду

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки заявник, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Короткий зміст касаційної скарги

У січні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду в інтересах ОСОБА_1 касаційну скаргу на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 повідомив суд про поважність причини неявки у судове засідання, призначене на 16 жовтня 2019 року, - хвороба дитини, а тому суд безпідставно застосував положення статей 223 та 257 ЦПК України. Суди порушили право ОСОБА_1 на судовий захист.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2020 року відкрите касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Разом з позовною заявою у вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заявку на отримання судових повісток за допомогою SMS-повідомлень.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 вересня 2019 року відкрите провадження у справі № 714/806/19 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Герцаївське державне спеціалізоване лісництво АПК» про визнання протиправними наказів про дисциплінарне стягнення, наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та призначено судове засідання на 14:00 год. 16 жовтня 2019 року, про що було повідомлено позивача ОСОБА_1 , шляхом направлення SMS-повідомлення.

09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 надав суду докази на представництво інтересів ОСОБА_1 , і направив суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю 16 жовтня 2019 року.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 16 жовтня 2019 року позивача та його представника, судом було відкладено розгляд справи на 15:00 29 жовтня 2019 року.

Про наступне судове засідання, призначене на 15:00 год. 29 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 повідомлені, що підтверджується довідками про доставку SMS, які доставлені 21 жовтня 2019 року.

У судове засідання 29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судом першої та апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Частиною першою та другою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Враховуючи викладене, суди, встановивши, що заявник та його представник, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, не з`явились у судові засідання, призначені на 16 жовтня 2019 року та 29 жовтня 2019 року, дійшли обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, правильно застосувавши положення статей 223, 257 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували поважність причин відсутності представника заявника у судове засідання, призначене на 16 жовтня 2019 року, та що саме представник повинен приймати участь у судовому засіданні, ідентичні доводам його апеляційної скарги та їм надана належна оцінка.

Колегія суддів вважає, що право ОСОБА_1 на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, заявник має право звернутися до суду повторно відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України, тому доводи касаційної скарги про порушення права заявника на судовий захист є безпідставними.

Судами правильно застосовані норми процесуального права, оскільки системний аналіз норм статті 223, пункту 3 статті 257 ЦПК України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказував на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права є необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко М. М. Русинчук