Дата документу 08.12.2020 Справа № 314/4480/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/4480/19 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/2573/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року у справі за позовом Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області звернулась до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що до служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації надійшло повідомлення Кам`яної селищної ради від 05.09.2019 року № 02-01-11/301 щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , На час звернення до суду родина проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В помешканні відсутні всі комунікації, на підлозі у кімнатах сміття, стіни в тріщинах та пилюці, підлога брудна. В наявності ліжко, стіл, диван, шафа. На кухні немає плити, відсутні продукти харчування. У дитини обмаль одягу, відсутні іграшки. Зі слів ОСОБА_1 , вони готують їжу і їдять у друзів. Сім`ю було відвідано декілька разів. Всі поради відносно приведення помешкання в належний санітарно-гігієнічний стан, підключення комунікацій, ОСОБА_1 проігноровано.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але тривалий час проживає без реєстрації на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з нею проживають донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та співмешканець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітня ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала у дитячому відділенні КНП «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської районної ради. ОСОБА_1 станом дитини цікавилася рідко: відвідала дитину тричі за місяць. Сама ОСОБА_1 пояснювала свою відсутність пошуками житла. Для догляду за дитиною використовувались речі з пакунку малюка, виданому у пологовому відділенні.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району від 11.06.2019 року № 11 стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 визнано незадовільним. ОСОБА_1 попереджено про правові наслідки ухилень від виконання батьківських обов`язків. Визнано неможливим перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , враховуючи аварійний стан будинку, що несе реальну загрозу життю і здоров`ю проживаючих, та відсутність належних побутових та санітарних умов.

До служби у справах дітей райдержадміністрації неодноразово надходили повідомлення КНП «Вільнянський ЦПМСД» Вільнянської районної ради про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків.

За інформацією Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 27.05.2019 року №3632/74/01-2019 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП.

Згідно розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації від16.07.2019 року № 232 «Про влаштування малолітньої ОСОБА_4 до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на повне державне забезпечення.

20.09.2019 року Комісія з питань захисту прав дивини, враховуючи те, що ОСОБА_1 самоусунулась від виховання своїх дітей, злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , одноголосно дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

На підставі зазначеного просила позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно, на користь установ або осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина; передати малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Вільнянській районній державній адміністрації Запорізькій області як органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Передано малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Вільнянській районній державній адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь установ або осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти, аліменти щомісячно у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку окремо, починаючи з 02.10.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неможливість надати пояснення щодо позовних вимог, проживання в іншому будинку, який є придатним до проживання, неможливість швидкого виконання приписів служби у справах дітей, здійснення нею дій, спрямованих на створення належних умов для проживання дітей, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходів з того, що відповідач ухиляється від утримання дітей та виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи а саме: свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Запорізькій області 31.05.2017 року, актовий запис №74, та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Запорізькій області 20.06.2019 року, актовий запис №108 підтверджено, що ОСОБА_1 є матір`ю дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9, 10).

Згідно з повідомленням Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 19.04.2019 року №01-31/278 19.04.2019 року було проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якого встановлено, що в будинку приживають ОСОБА_1 , малолітня ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . В будинку брудно, із продуктів харчування в наявності тільки рисова крупа, дитина ОСОБА_3 та ОСОБА_1 хворі, від медичної допомоги ОСОБА_1 відмовилась. Зазначено, що огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у сім`ї померла восьмимісячна дитина, та з огляду на ситуацію, що склалась, існує загроза життю та здоров`ю дитини (а.с.17, 20).

Відповідно до повідомлення Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 19.04.2019 року №01-31/279 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 уникають спілкування, не відчиняють двері. ОСОБА_5 не працює. В будинку брудно, відсутня достатня кількість їжі та харчів, одягу для дитини. В будинку постійно перебувають невстановлені особи, збираються компанії, галасують, на що скаржаться сусіди (а.с.19, 20).

Згідно з листом від 22.04.2019 року №01-31/282 Дружелюбівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області наголошено на необхідності вжиття термінових заходів для встановлення місця перебування ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_3 , оскільки 22.04.2019 року від лікувального закладу (Кам`яна лікарська амбулаторія сімейного типу) надійшло повідомлення щодо самовільного залишення ОСОБА_1 16 дитячого відділення Вільнянської ЦРКЛ, де вона перебувала з хворою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За інформацією медичних працівників дитина потребує невідкладеного лікування (а.с.21).

Відповідно до повідомлення Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 24.05.2019 року №01-31/354 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 уникають спілкування, ховаються в будинку, не відчиняють двері. ОСОБА_5 не працює. В будинку постійно перебувають невстановлені особи, збираються компанії, галасують, на що скаржаться сусіди. В будинку брудно, відсутня достатня кількість їжі та харчів, одягу для дитини. Батьки не усвідомлюють до кінця міру відповідності свій спосіб життя, не забезпечують нормальні умови проживання дитини (а.с.22,23).

Листом №634 від 06.06.2019 року КНП «Вільнянський ЦПМСД» Вільнянської районної ради повідомив, що ОСОБА_1 вагітна у термін 30 тижнів, відмовляється від стаціонарного лікування та обстеження, що може призвести до передчасного народження дитини та ризику смерті. Восьмимісячна донька ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Будинок, у якому мешкає ОСОБА_1 з родиною, не придатний для проживання: стіни з тріщинами. Води у дворі немає. Відсутній холодильник. Дитячі речі брудні та в недостатній кількості. Батьки курять та зловживають алкоголем. Було забезпечено забір крові дитині вдома, але мати відмовилась. Матері було надано роз`яснення щодо необхідності обстеження її дитини (а.с.31).

Згідно повідомлення КНП «Вільнянський ЦПМСД» Вільнянської районної ради від 10.06.2019 № 652, після народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 не вміє та не бажає належним чином доглядати новонароджену дитину, не створила належних умов для проживання дітей, ІНФОРМАЦІЯ_5 у даній сім`ї померла восьмимісячна дитина, стосовно якої батьки не виконували своїх батьківських обов`язків, а саме не доглядали та не годували (а.с.30).

Згідно повідомлення КНП «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської районної ради від 11.06.2019 року №991 ОСОБА_1 , яка народила недоношену дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , незадовільно здійснює нагляд за новонародженим, в палаті постійно: відсутня, палить на вулиці, просить у перехожих цигарки. Умови проживання родини за адресою: АДРЕСА_3 , незадовільні (а.с.35).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району від 11.06.2019 року № 11 стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано незадовільним. ОСОБА_1 попереджено про правові наслідки ухилень від виконання батьківських обов`язків. Визнано неможливим перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , враховуючи аварійний стан будинку, що несе реальну загрозу життю і здоров`ю проживаючих, та відсутність належних побутових та санітарних умов (а.с.28).

З відповіді Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району від 12.06.20219 року №01-31/404 головному лікарю КНП «Вільнянський ЦПМСД» вбачається, що з лютого 2017 року з ОСОБА_1 проводилась робота щодо необхідності створення належних умов для життя та розвитку дітей, проходження нею особисто та дітьми медичного обстеження, відповідного лікування за потреби. ОСОБА_1 злісно ухиляється від зустрічей з представниками сільської ради, у селі проживає не постійно, не реагує на поради, зауваження, деколи поводить себе агресивно. В будинку відсутні необхідні для проживання дітей речі, будинок має тріщини в стелі і стінах, одна стіна відходить від інших, електропостачання відключене, електропроводка відкрита, у будинку пічне опалення, пічка напіврозвалена. У зв`язку з зазначеними обставинами, систематичним невиконання батьківських обов`язків, внаслідок чого була також і смерть доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці восьми місяців, невжиття ОСОБА_1 заходів щодо покращення ситуації, питання про стан виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків 11.06.2019 року розглянуто на засіданні виконавчого комітету, який дійшов висновку про неможливість перебування будь-кого, а особливо дітей у будинку АДРЕСА_3 , який винаймає сім`я ОСОБА_1 (а.с.25, 27, 28,29).

Згідно з повідомленням КНП «Вільнянська районна багатопрофільна лікарня» Вільнянської районної ради від 08.07.2019 року № 1189 щодо можливості перебування в сім`ї ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 13.06.2019 року у дитячому відділенні знаходиться ОСОБА_4 , яка переведена з пологового відділення з діагнозом: недоношена новонароджена дитина, гестаційний вік 34 тижні, період адаптації, та по причині незадовільного догляду матері за новонародженою дитиною у пологовому відділенні. За час перебування у дитячому відділенні стан дитини задовільний, мати ОСОБА_1 станом дитини цікавиться рідко (тричі за весь термін). Сама жінка аргументує свою відсутність з дитиною пошуками житла. Для догляду за дитиною використовуються речі з пакунку малюка, який виданий в пологовому відділенні (а.с.26).

Відповідно до повідомлення Кам`яної селищної ради Вільнянського району Запорізької області від 05.09.2019 № 02-01-11/301 щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , родина проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В помешканні відсутні всі комунікації, на підлозі у кімнатах сміття, стіни в тріщинах та пилюці, підлога брудна. В наявності ліжко, стіл, диван, шафа. На кухні немає плити, відсутні продукти харчування. У дитини обмаль одягу, відсутні іграшки. Зі і слів ОСОБА_1 , вони готують їжу і їдять у друзів. Сім`ю було відвідано декілька разів. Всі поради відносно приведення помешкання в належний санітарно-гігієнічний стан, підключення комунікацій, ОСОБА_1 проігноровано (а.с.14).

03.07.2019 року постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с.243).

15.07.2019 року ОСОБА_1 надала до служби у справах дітей райдержадміністрації письмове зобов`язання про створення належних умов для проживання дітей (а.с.39).

Згідно розпорядження голови Вільнянської райдержадміністрації від16.07.2019 № 232 «Про влаштування малолітньої ОСОБА_4 до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» на повне державне забезпечення (а.с.40).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_1 голови Кам`яної селищної ради Вільнянського району Запорізької області від 05.09.2019 року та акту обстеження умов проживання від 21.08.2019 року ОСОБА_1 з червня 2019 року проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та співмешканцем ОСОБА_5 , ОСОБА_1 має ще одну новонароджену доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться в дитячому будинку «Сонечко». Квартира не опалюється. Відрізано світло та водогін. Комунальні послуги не сплачуються. Умов для проживання дитини не створено. ОСОБА_1 має шкідливі звички, веде замкнутий спосіб життя, коло знайомств з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Родину ОСОБА_1 взято на облік селищної ради як таку, що опинилися в складних життєвих обставинах. Неодноразово спеціалістом з соціальної роботи ВРЦСССД разом з представниками опікунської ради проводились бесіди про відповідальне батьківство, необхідність створення належних санітарно-гігієнічних умов для дитини. ОСОБА_1 ігноруються рекомендації. Комісією селищної ради було встановлено термін до 23.09.2019 року для приведення помешкання до належного стану для проживання там дитини (а.с.15,16).

Органом опіки та піклування - Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області надано висновок №01-39/0848 від 24.09.2019 року, відповідно до якого орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.43-44).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно частин другої та четвертої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у порушення вимог ст. 150 СК України ОСОБА_1 належним чином не виконує покладені на неї Конституцією України обов`язки щодо виховання та розвитку малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім`ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 вказаної Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері, а саме те, що вона тривалий час ніде офіційно не працює, не створює необхідні умови проживання для двох малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, а заходи впливу на її поведінку у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ст. 184 КУпАП (невиконання обов`язків по вихованню дітей), надання 15 липня 2019 року ОСОБА_1 письмового зобов`язання до 10 вересня 2019 року забезпечити малолітнім дітям належні житлові умови, результатів не дали; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 16 липня 2019 року №323 перебуває на державному забезпеченні в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», ОСОБА_1 дитиною цікавиться рідко, а також з огляду на факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 восьмимісячної доньки відповідачки ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 хоча і є крайнім заходом впливу на матір, однак в обставинах, що склалися, є недоцільним застосування альтернативних заходів, таких як відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Залишення дітей з ОСОБА_1 є небезпечним для життя, здоров`я і морального розвитку малолітніх дітей, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Станом на час розгляду справи апеляційним судом відповідачем не надано належних доказів вчинення дій, які б свідчили про її намагання забезпечити малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належні та безпечні умови для життя, здоров`я і морального розвитку, такі як офіційне працевлаштування, вирішення питання щодо місця проживання дітей, яке б відповідало побутовим та санітарним умовам.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала прояснення, що з часу відібрання малолітніх дітей вона їх не провідувала.

З метою повного та всебічного розгляду справи для перевірки обставин, на які посилалась ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, щодо зміни місця проживання, оформлення права власності в порядку спадкування на частину будинку АДРЕСА_2 , в якому наявні умови для проживання малолітніх дітей, Запорізьким апеляційним судом ухвалою від 04 листопада 2020 року зобов`язано Вільнянську районну державну адміністрацію Запорізької області провести обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також витребувано матеріали спадкової справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 мати відповідача - ОСОБА_9 .

В матеріалах спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 відсутні докази щодо належності померлій ОСОБА_9 на праві власності будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 щодо отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно (а.с. 174-236).

Окрім того, згідно з відповіддю служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області фахівцям з соціальної роботи Наталівської сільської ради не вдалось потрапити до будинку АДРЕСА_2 , ворота зачинені, на дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, зі слів сусідів ОСОБА_1 на протязі двох тижнів відсутня за вищевказаною адресою, про що складено акт відвідування родини від 16 листопада 2020 року (а.с.238, 241).

Згідно пояснень ОСОБА_1 про свою тимчасову відсутність за вищезазначеною адресою та про її причини службу у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області відповідач не повідомляла.

Зазначаючи про те, що вона була відсутня у будинку АДРЕСА_2 у зв`язку з обставинами, які пов`язані з її працею, будь-яких доказів працевлаштування ОСОБА_1 не надала.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що таке втручання держави в особисте життя відповідача як позбавлення батьківських прав відповідає вимогам закону і має законну мету - захист інтересів дітей, її емоційного здоров`я та моралі, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щоб втручання було визнано "необхідним у демократичному суспільстві", воно повинно бути обґрунтовано "гострою соціальною необхідністю". Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Позбавлення відповідачки батьківський прав є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси малолітніх дітей, поведінка матері щодо яких свідчить про ризик неналежного виховання та виконання батьківських обов`язків, тому таке втручання є необхідним.

Колегія суддів, враховуючи та захищаючи гарантовані Конвенцією про права дитини "найкращі інтереси дитини", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшла висновку, що позбавлення батьківських прав матері щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоча і є крайнім заходом впливу, однак необхідним за обставин, встановлених при розгляді даної справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 169 СК України ОСОБА_1 має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого судом буде здійснюватись перевірка того, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо відсутності підстав для стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей або невірного обрахування їх розміру.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди сторін з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 грудня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова