Справа № 739/1965/19
Номер провадження 2/739/140/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
при секретарі Худорба Р.Г.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка подала заяву та оформила частину спадкового майна у нотаріальній конторі. Після того як вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини на житловий будинок, виявилося, що спадщину на будинок оформити неможливо в зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця. У судове засідання позивачка не з`явилась, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Грем`яцької сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву з проханням провести судовий розгляд без представника сільської ради в якій зазначив, що позов визнають в повному обсязі, з наслідками визнання позову обізнані.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грем`яч, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с.5).
З наявної у матеріалах справи копії довідки Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №539 від 18.04.2019 року вбачається, що згідно із записом в погосподарській книзі Грем`яцької сільської ради за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться житлови будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 та збудований в 1991 році (а.с.8).
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А-1» 1970 року забудови, прибудова літера «а-1» 1985 року забудови, веранда літера «а», сарай літера «Б-1», гараж «Г-1», погріб літера «п/г-1», загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 72 425 грн. 00 коп. (а.с.9-11,12). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 останнім зареєстроване не було.
Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Таким чином, довідкою Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що видана згідно із записом в погосподарській книзі підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як з`ясовано, ОСОБА_2 був одружений з ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.05.1967 року (а.с. 7). ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину свого чоловіка ОСОБА_2 , що підтверджується копією повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори №315/01-16 від 11.05.2019 року, згідно якого, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена спадкова справа №388/2016 за заявою ОСОБА_1 . Інших спадкоємців по справі немає. Та копією свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 11.09.2017 року (а.с.6).
Отже, ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину свого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до положень статей 1218, 1220, 1261, 1269 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та є його єдиним спадкоємцем .
Таким чином, після смерті ОСОБА_2 спадщина останнього, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом ОСОБА_1 , тобто до позивачки.
Як вбачається з копії повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.13).
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, який належав її чоловіку ОСОБА_2 , однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.
Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.
Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 392, 1218, 1220, 1261,1269 Цивільного кодексу України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», статтями 76-81, 83, 200, 206, 247, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Грем`яцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівськогоапеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура