Справа № 577/3828/20
Провадження № 2/577/1214/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

з уч. представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Конотопське лісове господарство» про скасування наказу про звільнення, виправлення записів у трудовій книжці, стягнення вихідної допомоги, коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати наказ № 286-К від 28.08.2020 року про його звільнення за прогул без поважних причин згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, зобов`язати відповідача звільнити його з посади інженера-енергетика на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України в зв`язку з невиконанням власником, або уповноваженим органом Законодавства про працю і умов колективного чи трудового договору з 02.07.2020 року та виправити запис в трудовій книжці зі звільнення згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнути з відповідача на його користь 22231 грн. 04 коп. вихідної допомоги, 18757 грн. 44 коп. кошти за час вимушеного прогулу з 06.07.2020 року по 17.09.2020 року та 10000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він працював в ДП «Конотопський лісгосп» з 08.06.2012 року інженером з охорони праці, а з 11.04.2017 року на посаді інженера-енергетика. 17.04.2020 року директором ДП «Конотопський лісгосп» призначено ОСОБА_3 , з приходом на роботу нового директора почались утиски працівників пенсійного віку, в тому числі і його, вже при другій зустрічі з директором йому було заявлено, з використанням брутальної лексики, що він, як пенсіонер, повинен звільнитися за власним бажанням, не погодившись з цим директор пообіцяв звільнити його за статтею. З цього часу ОСОБА_3 відмовився підписувати йому документи, з формулюванням: «Я тобі не довіряю». Головний інженер ОСОБА_4 вилучив у нього ноутбук, яким він користувався на роботі, вважає, що все це було примусовими мірами для звільнення його з роботи за власним бажанням. 26.07.2020 року він написав заяву на звільнення за власним бажанням в зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю і умов колективного чи трудовою договору за ст. 38 ч. 3 КЗпП України з 02.07.2020 року, обґрунтувавши це безпідставним накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани за відсутність контролю за споживанням електричної енергії в цеху переробки деревини, актів фіксування несправності та зупинки електролічильника, несвоєчасне надання до бухгалтерії розшифровки та споживання електроенергії в розрізі структурних підрозділів; примусовим відправленням у відпустку без збереження заробітної плати з 03.04.2020 року до 10.04.2020 року і з 21.04.2020 року до 22.04.2020 року, в черговій відпустці йому було відмовлено, у зв`язку недостатністю коштів, тим більше він, як особа, що знаходиться в групі ризику під час епідемії короновірусу повинен був знаходитись на самоізоляції, а відпрацьований робочий час з 26.04.2020 року по 29.04.2020 року примусово зарахували, як відпустку без збереження заробітної плати; залученням до виконання робіт не передбачених функціональними обов`язками, оскільки у зв`язку з тимчасовою відсутністю майстра будівельних та ремонтних робіт, він був закріплений відповідальним за бригадою будівельників, прибиральниць та сторожів лісгоспу з доплатою 10% від посадового окладу інженера енергетика, ці роботи не входять до його функціональних обов`язків згідно посадовій інструкції. Вважає, що про ці порушення КЗпП України ОСОБА_3 був ознайомлений, тим більше, що всі документи про порушення КЗпП України відносно нього знаходились на одному поверсі у відділі кадрів, і відписки, що він не вказав конкретні факти (докази) не дають право не звільняти його з роботи за ст. 38 ч. 3 КЗпП України. Листом №01-12/761 від 03.07.2020 року ОСОБА_3 повідомив його, що врахоючи те, що в заяві не вказано конкретні факти (докази) порушень з боку ДП "Конотопський лісгосп " неможливо його звільнити з роботи за ч. 3 ст. 38 КЗпП України і в черговий раз вимагав звільнитись за ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 36 КЗпП України, в зв`язку з тим, що він пенсіонер і один з всіх звільнених пенсіонерів не виконав його вимоги. 28.08.2020 року наказом № 286-К його було звільнено за прогули без поважних причин, згідно з п. 4. ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис в трудову книжку. Вважає, що наказ про його звільнення складений з грубими порушеннями законодавства, факти порушення його прав є беззаперечним, незаконними діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди, оскільки він втратив здоровий сон, на даний час перебуває у стані сильного душевного хвилювання, що призводить до втрати нормальних соціальних зв`язків. Особливих страждань завдає те, що після багаторічної сумлінної праці його у похилому віці було незаконно звільнено за прогул. Данний факт став відомий колишнім колегам, які насміхаються з нього при зустрічах, вищезазначені факти свідчать про відверте нехтування відповідачем норм чинного Законодавства про працю України та його законними правами, як працівника так і людини. Відсутність трудової книжки і формулювання причини мого звільнення не дозволяли йому влаштуватись на іншу роботу, розмір моральної шкоди оцінює в 10000 грн. Не виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу з 03.07.2020 року по 17.09.2020 року складає 18757 грн. 44 коп., вихідна допомога за вересень, жовтень, листопад 2020 року складає 22578 грн. 40 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, зазначає, що про день звільнення дізнався 17.09.2020 року, 02.07.2020 року залишив заяву про звільнення і з того часу на підприємстві не з`являвся. 28.07.2020 року зателефонував директор і повідомив, що його звільнять, після 28.07.2020 року приїхав голова профспілки і повідомив, що 12.08.2020 року буде засідання профкому з приводу звільнення, разом з тим на засідання він не з`явився, а про друге засіданні його не повідомляли. До директора за з`ясуванням питань щодо звільнення не звертався. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що не може влаштуватися на роботу та через негаразди в родині. Додатково, підтверджує, що знав про те, що його не звільнили, на роботу не ходив, бо готував документи для звернення з позовом до суду.

Представники відповідача ДП «Конотопське лісове господарство» Салов О.О. та ОСОБА_1 , кожен окремо, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі, при ухваленні рішення просять врахувати відзив та заперечення, що містяться в матеріалах справи, в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 33-40, 163-168).

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст.2 ЦПК України)

Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що наказом ДП «Конотопське лісове господарство» від 08.06.2012 року № 79-к «Про прийняття на роботу тимчасово» ОСОБА_2 з 08.06.2012 року прийняти на посаду інженера з охорони праці з випробувальним терміном 6 місяців; оплату здійснювати згідно штатного розпису; до початку роботи головному інженеру ОСОБА_4 роз`яснити ОСОБА_2 права та обов`язки, проінформувати під розписку про умови праці, ознайомити з правилами трудового розпорядку та колективним договором; головному інженеру лісгоспу ОСОБА_4 до початку роботи проінструктувати з техніки безпеки виробничої санітарії та гігієни, протипожежної охорони; провести стажування на протязі 6 робочих днів (а.с. 42).

ОСОБА_2 ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку працівників ДП «Конотопський лісгосп» від 27.01.2016 року (а.с. 68-78).

Згідно наказу ДП «Конотопське лісове господарство» від 11.04.2017 року № 71-к ОСОБА_2 інженера з охорони праці переведено на посаду інженера енергетика з 11.04.2017 року, оплату праці здійснювати відповідно штатного розпису (а.с. 43).

11.07.2017 року затверджено посадову інструкцію на інженера-енергетика ДП «Конотопський лісгосп» ОСОБА_2 (а.с. 10-16).

Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» № 4-О від 04.02.2020 року інженера енергетика ОСОБА_2 закріплено відповідальним за бригадою будівельників, прибиральниці та сторожів лісгоспу з доплатою за складність, напруженість в роботі у розмірі 10 % від посадового окладу головного механіка (а.с. 9).

26.06.2020 року ОСОБА_2 надав до ДП «Конотопський лісгосп» заяву, в якій просить звільнити його з посади інженера-енергетика за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю і умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, що виявилось у безпідставному застосуванні дисциплінарного стягнення, примусовому відправленні у відпустку без збереження заробітної плати, залученні до виконання робіт, не передбачених функціональними обов`язками, примусове звільнення з роботи за власним бажанням, щоб позбутися працюючого пенсіонера з 02.07.2020 року. Вимагав здійснити повний розрахунок з виплатою вихідної допомоги в розмірі трьохмісячного середнього заробітку на підставі с. 44 КЗпП України (а.с. 6).

З відповіді ДП «Конотопське лісове господарство» від 03.07.2020 року № 01-12/761 на заяву ОСОБА_2 щодо розгляду заяви про звільнення від 26.06.2020 року вбачається, що розглянувши заяви від 26.06.2020 року про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 02.07.2020 року, яка подана 02.07.2020 року та зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за № 696 та від 02.07.2020 року про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 03.07.2020 року, яка подана без особистого підпису 03.07.2020 року, що зареєстрована за вхідним номером 697, враховуючи те, що ним у заявах від 26.06.2020 року та 02.07.2020 року не вказано конкретні факти (докази) порушень з боку ДП «Конотопський лісгосп» трудового законодавства, які викликали таке рішення, та не дає можливості вирішити питання його звільнення за поданими заявами з підстав визначених ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Водночас, повідомлено про те, що він має право звільнитися за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, письмово попередивши про це за два тижні. За наявності поважних причин для звільнення, визначених у ч. 1 ст. 38 КЗпП України, він може звільнитися у вказану ним дату, також він може подати заяву про звільнення за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 17).

Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» від 28.08.2020 року № 286-К ОСОБА_2 , інженера-енергетика ДП «Конотопський лісгосп» звільнено 28.08.2020 року за прогули без поважних причин згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; бухгалтерію зобов`язано виплатити компенсацію за невикористану відпустку за час роботи з 08.06.2020 року по 05.07.2020 року, терміном 2 календарних дні; надіслати за адресою місця проживання ОСОБА_2 копію наказу про звільнення (а.с. 18).

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 28.08.2020 року його було звільнено за прогул без поважних причин згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 23).

Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» № 425-к від 23.12.2019 року інженеру енергетику ОСОБА_2 за відсутність контролю за споживанням електроенергії в цеху переробки деревини, актів фіксування несправності та зупинки електролічильника, несвоєчасне подання до бухгалтерії розшифровки та споживання електроенергії розрізі структурних підрозділів, оголошено догану (а.с. 7).

З копії вимоги вбачається, що Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області на виконання п. 4.49 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2019 року (в частині державних фінансових аудитів) проводить державний фінансовий аудит діяльності державного підприємства «Конотопське лісове господарство» за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2019 року. В ході аудиторського дослідження стану споживання цехом переробки підприємства електроенергії для переробки лісоматеріалів та виготовлення лісопродукції виявлено, що в серпні 2017 року списано на виробництво 3458,5 кВт/год, проте, документального підтвердження переробки понад 100 м3 лісоматеріалів не пред`явлено. Відповідно підприємством понесені непродуктивні витрати в сумі 8127 грн. 48 коп. Для перевірки питань, що виникли в ході аудиторського дослідження, на підставі абзацу 1 п. 4 ст. 10 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ, ОСОБА_2 в термін до 15 год. 11.12.2019 року, надати детальну інформацію, про підставу проведення перевитрат електроенергії у серпні 2017 року на 3458,5 кВт/год. (а.с. 8).

03.04.2020 року ОСОБА_2 подав до ДП «Конотопське лісове господарство» заяву в якій просить надати йому відпустку без збереження заробітної плати терміном 6 робочих днів з 03.04.2020 року (а.с. 47) Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» від 03.04.2020 року № 50-в ОСОБА_2 надано відпустку без збереження заробітної плати з 03.04.2020 року по 10.04.2020 року включно терміном 8 календарних днів, за згодою сторін ст. 26 ЗУ «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР, до роботи стати 11.04.2020 року (а.с. 48-50).

17.04.2020 року ОСОБА_2 подав до ДП «Конотопське лісове господарство» заяву в якій просить надати йому відпустку без збереження заробітної плати з 21.04.2020 року терміном 2 дні (а.с. 51) Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» від 17.04.2020 року № 59-в ОСОБА_2 надано відпустку без збереження заробітної плати з 21.04.2020 року по 22.04.2020 року, включно, терміном 2 календарних дні, до роботи стати 23.04.2020 (а.с. 52-53).

Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» від 03.03.2020 року № 30-в ОСОБА_2 інженеру-енергетику лісгоспу надано щорічну додаткову відпустку з 10.03.2020 року по 16.03.2020 року, включно, терміном 7 календарних днів за час роботи з 08.06.2018 року по 07.06.2019 року. До роботи стати 17.03.2020 року (а.с. 56).

Згідно наказу ДП «Конотопське лісове господарство» від 22.05.2020 року № 79-в ОСОБА_2 інженеру енергетику надано щорічну основну відпустку з 26.05.2020 року по 23.06.2020 року, включно, терміном 28 календарних днів та щорічну додаткову відпустку з 24.06.2020 по 01.07.2020 року, включно, терміном 7 календарних днів за час роботи з 08.06.2019 року по 07.06.2020 року, 07.06.2020 року та 28.06.2020 року святкові дні, до роботи стати 02.07.2020 року. Підстава: заява ОСОБА_2 від 22.05.2020 року (а.с. 57-58).

З копії листка непрацездатності серії АДЧ № 638338 вбачається, що ОСОБА_2 хворів з 06.07.2020 року по 08.07.2020 року, діагноз ГРВІ (а.с. 19).

Згідно довідки про доходи від 04.08.2020 року загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з квітня 2020 року по травень 2020 року становить 9726 грн. 06 коп. (а.с. 20)

З акту відмови вбачається, що головним лісничим ОСОБА_5 , головним економістом ОСОБА_6 , головним бухгалтером ОСОБА_7 , інженером ОЗЛ Томашевським О.О., головним механіком ОСОБА_8 складено цей акт про те, що інженер-енергетик ОСОБА_2 відмовився засвідчити підписом ознайомлення з листом щодо розгляду його заяв від 26.06.2020 року про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 02.07.2020 року, поданої 02.07.2020 року та зареєстрованої в журналі вхідної кореспонденції за № 696 та від 02.07.2020 року про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 03.07.2020 року, яка подана ОСОБА_2 без особистого підпису 03.07.2020 року та зареєстрована за вхідним номером № 697. Враховуючи те, що у заявах від 26.06.2020 року та 02.07.2020 року ОСОБА_2 не вказано конкретні факти (докази) порушень з боку ДП «Конотопський лісгосп» трудового законодавства, які викликали рішення щодо звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, директором ДП «Конотопський лісгосп» ОСОБА_3 , в присутності головного лісничого Бондар М.О., головного економіста ОСОБА_6 , головного бухгалтера Мороз Т.А., інженера ОЗЛ Томашевського О.О., головного механіка ОСОБА_8 о 14 год.46 хв. ОСОБА_2 головному інженеру - енергетику було вголос зачитано текст листа щодо розгляду його заяв про звільнення від 26.06.2020 року та 02.07.2020 року та зазначено, що адміністрація не має можливості їх задовольнити. Водночас, було запропоновано звільнитися за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, письмово попередивши про це за два тижні. За наявності поважних причин для звільнення, визначених у ч. 1 ст. 38 КЗпП України, запропоновано звільнитися у вказану в заяві дату, а саме 03.07.2020 року. Також можливе подання заяви про звільнення за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, ОСОБА_2 запропоновано підписатися про ознайомлення з листом щодо розгляду його заяв про звільнення, на що отримано відмову, ОСОБА_2 причину своєї відмови не пояснив. Заперечень, зауважень, пояснень до акту також не надав (а.с. 80-81).

З 06.07.2020 року по 27.08.2020 року ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці, про що складені відповідні акти (а.с. 90-126). Наказом ДП «Конотопський лісгосп» від 30.07.2020 року створено комісію для розслідування причин відсутності працівника на робочому місці, комісії впродовж двох робочих днів слід провести розслідування щодо встановлення причин відсутності інженера-енергетика на робочому-місці з 06.07.2020 року; здійснити виїзд за місцем реєстрації працівника для отримання пояснень на ім`я директора ДП «Конотопський лісгосп», щодо причин відсутності на робочому місці з 06.07.2020 року; запропонувати працівнику надати в письмовій формі пояснення на у разі відмови працівника надати пояснення, скласти відповідний акт (а.с. 127,128).

З копії акту № 20 про фіксування прибуття комісії по розслідуванню причин відсутності на робочому місці працівника від 31.07.2020 року вбачається, що на виконання наказу № 134-ад від 30.07.2020 року комісія виїхала 31.07.2020 року о 10 год. 30 хв. за місцем реєстрації (проживання) відсутнього на робочому місці з 06.07.2020 року працівника інженера-енергетика ОСОБА_2 з метою отримання від нього пояснень стосовно його відсутності на робочому місці, від надання письмових пояснень про причини відсутності на роботі ОСОБА_2 відмовився та просив щоб його звільнили так, як було зазначено в заяві (а.с. 130-131).

Згідно копії акту інспекційного відвідування юридичної особи № СМ12399/2032АВ від 22.07.2020 року інспектором праці Димитровою Т.О. проведено інспекційне відвідування ДП «Конотопське лісове господарство», за результатами перевірки порушень не виявлено (а.с. 132-138).

Сумське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України надало відповідь на лист Держлісагенства України від 09.07.2020 року № 10-29/4458-20 щодо звернення ОСОБА_2 (а.с.139-141).

ДП «Конотопський лісгосп» звернулося до голови профспілкової організації з поданням на отримання попередньої згоди на звільнення ОСОБА_2 з посади інженера-техніка ДП «Конотопський лісгосп» за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул (а.с. 142). ОСОБА_2 повідомляли про розгляд подання (а.с. 143,144).

Протоколом № 58 засідання профкому ДП «Конотопський лісгосп» від 21.08.2020 року надано згоду на звільнення ОСОБА_2 з посади інженера-енергетика ДП «Конотопський лісгосп» за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 145-147).

28.08.2020 року ОСОБА_2 направлено повідомлення з якого вбачається, що його було звільнено 28.08.2020 року з посади інженера-енергетика ДП «Конотопський лісгосп» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, повідомлено про необхідність одержати трудову книжку у відділі з підготовки кадрів ДП «Конотопський лісгосп» (а.с. 150-152).

Наказом ДП «Конотопське лісове господарство» від 16.03.2020 року № 70-к призупинено дію наказу № 425-к від 23.12.2019 року «Про притягнення до відповідальності»: головного лісничого ОСОБА_5 , головного інженера ОСОБА_4 , інженера лісового господарства ОСОБА_9 , лісничого Бочечківського лісництва ОСОБА_10 , лісничого Новомутинського лісництва ОСОБА_11 , старшого майстра лісу Конотопського лісництва ОСОБА_12 , інженера енергетика ОСОБА_2 так, як вони стали на шлях виправлення (а.с. 169).

З копії аудиторського звіту від 10.12.2019 року № 18.7-21/2 за результатами державного фінансового аудиту діяльності ДП «Конотопське лісове господарство» за період з 01.01.2016 року по 30.06.2019 року вбачається, що підсумовуючи результати проведеного аудиту, з метою підвищення ефективності управління, використання та збереження майна ДП «Конотопський лісгосп» рекомендовано на рівні підприємства: розглянути результати державного фінансового аудиту, проведеного ДП «Конотопський лісгосп» з прийняттям відповідного розпорядчого документа; ініціювати перед власником майна, Державним агентством лісових ресурсів України, списання житлових будинків, які прийшли у непридатність; запропонувати фізичними особами, які проживають у житловому фонді підприємства, скористатися правом приватизації житла; вирішити питання щодо внутрішнього контролю виходу кількості ділової деревини по кожному окремому лісорубному квитку із прийняттям відповідного управлінського рішення; посилити контроль за споживанням електроенергії в цеху переробки підприємства; вирішити питання щодо відшкодування шкоди, завданої лісу, що встановлена у ході поточного дослідження; забезпечити належний контроль за обліком руху деревини на проміжних складах лісництв для недопущення розбіжностей між даними системи електронного обліку деревини та бухгалтерськими даними; прийняти заходи по поверненню поворотної фінансової допомоги наданої суб`єктам господарювання в сумі 295,5 тис. грн.; забезпечити відшкодування за рахунок винної особи нестачу лісопродукції в сумі 4,78 тис. гривень.

Відповідно до cт. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24 жовтня 2008 року, відповідно до ст.3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За правилами ст. 38 КЗпП України, працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому, строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного або трудового договору.

Тобто, для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, оскільки поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника значення не мають.

За змістом ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України) - не підтверджуються або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

Отже, розірвання трудового договору за ст. 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність.

У Постановах від 20.06.2018 року у справі № 752/12360/16 та від 13.06.2018 року у справі № 755/3353/17 Верховний Суд вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України звільнення працівника можливе лише за наявності підтверджених обставин про те, що роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Не встановивши порушення законодавства роботодавцем, відсутні підстави для звільнення працівника за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Позивач просить суд зобов`язати відповідача звільнити його з посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного або трудового договору.

Фактично, всі посилання ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог зводяться до того, що відповідачем - ДП «Конотопський лісгосп» порушуються вимоги трудового законодавства та колективного договору.

При цьому, доказів, у відповідності до вимог ст.12, 81 ЦПК України, того, що відповідач або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю та умови колективного чи трудового договору, позивачем до суду не надано.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині у зв`язку з відсутністю доведеності фактів порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Так, прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. В свою чергу обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника.

Звільнення працівника з роботи може мати місце за одноразовий випадок прогулу без поважних причин. Але таке звільнення є правом, а не обов`язком роботодавця.

Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням, тому під час його застосування повинні бути дотримані порядок і строки накладення дисциплінарних стягнень. Розірвання трудового договору за цією підставою можливе як у тих випадках, коли працівник після вчинення прогулу приступив до роботи, так і тоді, коли він не має наміру продовжувати працювати. У першому випадку датою звільнення буде дата, зазначена у наказі про звільнення, або останній день роботи такого працівника, в другому випадку - день, коли він фактично залишив роботу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснив, що він знав про те, що його не звільнили за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, але на роботу він не ходив, оскільки готував документи для звернення з позовом до суду. Крім того, йому було відомо, що його невиходи на роботу обліковуються як «прогули», також йому було відомо про засідання профкому з приводу його звільнення за прогули.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушень при звільненні ОСОБА_2 .1 з роботи не було, а тому підстав для скасування наказу не має.

Крім того, враховуючи те, що наказ про звільнення ОСОБА_2 1 не визнано таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, підстави для зобов`язання відповідача внести виправлення до трудової книжки, стягнення з відповідача вихідної допомоги, коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 315 ЦПК України, ст. 38, 40 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до державного підприємства «Конотопське лісове господарство» про скасування наказу про звільнення, виправлення записів у трудовій книжці, стягнення вихідної допомоги, коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.