пр.№2/336/2306/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретарки судового засідання Палубінської К.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати за ним право власності на 41/100 частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4 ..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 залишив заповіт на його користь. ОСОБА_1 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 фактично прийняв. До спадкової маси після смерті спадкодавця увійшла частина домоволодіння АДРЕСА_1 . Водночас, оформити вищевказану спадщину у позасудовому порядку позивач не має можливості через розбіжності нумерації домоволодіння, про що свідчить постанова державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 . Тому позивач вимушений звернутись до суду з цією позовною заявою, просить визнати право власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, наданий відповідачу строк для подання відзиву, а третім особам - для подання пояснення щодо позову. Також задоволено клопотання позивача та витребувано від державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельової В.В. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підготовче засідання 22.09.2020 року представник позивача подала заяву про проведення засідання без їх участі, заявила клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Представник відповідача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки, в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення підготовчого засідання не подано.

Треті особи про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом отримання судової повістки, в підготовче засідання не з`явились.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Серболова Н.М. надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходило.

Згідно з ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.09.1994 року видане відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м.Запоріжжя. Позивач , був зареєстрований і проживав за однією адресою зі спадкодавцем, якого доглянув та поховав після смерті.

ОСОБА_4 залишив заповіт на користь позивача, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, 23.02.1991 року, реєстраційний №І-434.

Позивач спадщину, як спадкоємець за заповітом, після померлого фактично прийняв, про що свідчать матеріали спадкової справи №274-2018 що заведена П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

До спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшла частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі рішення виконкому Шевченківської райради депутатів трудящих № 296 від 10.10.1974 року.

Водночас, оформити вищевказану спадщину у позасудовому порядку позивач не має можливості через розбіжності нумерації домоволодіння, про що свідчить постанова державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 14.12.2018 року №4949/02-31.

Діючи добросовісно і розумно, позивач здійснив дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, звертався до нотаріальної контори, державного архіву, ТОВ ЗМБТІ, районної адміністрації по Шевченківському району, отримав архівні документи, з яких вбачається наступне: відповідно до архівного витягу розпорядження виконкому № 296 від 10.10.1974 року спадкодавцю дозволено оформити документи на право власності на житловий будинок літ. Е-1 за адресою: АДРЕСА_1 , надано у користування земельну ділянку за цією ж адресою; відповідно до листа управління архітектури № 1812 від 27.09.1974 року, управління архітектури не мало заперечень проти оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; відповідно до акту приймання індивідуального будинку Е-1 від 21.10.1974 року нумерація будинку зазначена як 25 (27); відповідно до архівного витягу з протоколу № 25 засідання виконкому ЗМР депутатів трудящих від 29.11.1974 року вирішено оформити право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 (1/2 частка), ОСОБА_7 (6/25 часток ), ОСОБА_8 (13/50 часток); відповідно до свідоцтва № 798 від 03.12.1974 року ОСОБА_4 на праві особистої власності належить 1/2 частка домоволодіння АДРЕСА_3 ; відповідно до архівного витягу з протоколу № 23 засідання виконкому ЗМР депутатів трудящих від 27.11.1975 року, встановлено право особистої власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 на 23/50, за ОСОБА_9 на 33/400, за ОСОБА_10 на 33/400, за ОСОБА_11 на 33/400, за ОСОБА_12 на 33/400 , за ОСОБА_7 на 21/100; відповідно до архівного витягу з рішення виконкому Ради народних депутатів № 119 від 21.05.1981 нумерація вказаного домоволодіння значиться як 15/25, відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 29.05.1981 року нумерація домоволодіння зазначена як 15/25, за цією ж нумерацією домоволодіння було представлено до інвентаризації, про що свідчить відповідь ТОВ ЗМБТІ.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину виникла з незалежних від волі позивача причин, коли при об`єднанні декількох будинків у домоволодіння у 80 рр. у деяких документах змінилась нумерація належного позивачу будинку з 27 на 25 та з 13 на 15.

ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав у належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Саме зазначена адреса є місцем відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, зокрема постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Позивач також має місце реєстрації і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у його паспорті.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно з ст. 548 ЦК України ( в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України в 2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До правовідносин щодо виникнення права власності на спадкове майно у спадкодавців поширюються дії норми ЦК УРСР 1963 року, чинних на час їх виникнення.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об`єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись «Прикінцевими і перехідними положень» ЦК України, ст.ст.524, 525, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: І.Б. Жупанова