ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4169/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про відшкодування шкоди, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого - Яцини В.Б., (суддя-доповідач),

суддів - Кругової С.С., Хорошевського О.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19 травня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Курганникової О.А., по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку суброгації,

встановив :

19.11.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із зазначеним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що 13.04.2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Suzuki VITARA д/н НОМЕР_1 , який належить страхувальнику СК «АХА Страхування» ОСОБА_2 та транспортного засобу BMW 730і д/н НОМЕР_2 яким керував ОСОБА_1 . Винним у порушенні ст. 124 КУпАП, згідно постанови суду, було визнано ОСОБА_1 .

За страховим випадком (ДТП) позивачем було складено страховий акт по договору страхування №АХА2206719 від 15.05.2017 р., на підставі рахунку СТО було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 122917,35 грн, фактична виплата якої підтверджується платіжним дорученням №333048 від 16.05.2017 року.

Оскільки позивач виконав свої зобов`язання відповідно до умов договору та відшкодував страхувальнику заподіяні відповідачем збитки, а розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на вищевказану суму 22917,35 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «СК «АРКС» Волинський В.М. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказав, що оскільки позивач виконав свої зобов`язання відповідно до умов договору та відшкодував страхувальнику заподіяні відповідачем збитки, а розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Зазначив, що суд не з`ясував, що у даному випадку між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 22097абха від 05.07.2017 р, на підставі якого позивач виплатив страхове відшкодування, а не на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 22097а6ха від 05.07.2017 р. становить 512 000,00 грн., тому виплата страхового відшкодування у розмірі 122 917.35 грн. здійснена у межами страхової суми.

Суд не встановив, що ліміт відповідальності ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2530153, яким була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду майну перед третіми особами становить 100 000,00 грн., що ПрАТ «СК «ВУСО» повністю виконало своє зобов`язання щодо відшкодування шкоди за полісом № АК/2530153 та сплатило на користь позивача 100 000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за 17.09.18р.

Посилався на п. 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

У даній справі відшкодування шкоди відповідачем ОСОБА_1 ґрунтується на статті 1194 ЦК України, оскільки розмір завданої ним шкоди у розмірі 122 917,35 грн. перевищує ліміт відповідальності його страховика у 100 000,00 грн.

Вказав, що так як виплата страхового відшкодування здійснювалась на основі Договору добровільного страхування наземного транспорту, тому судом необхідно було застосовувати норми Закону України «Про страхування». Натомість відмовляючи у задоволенні позову суд помилково посилався на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України «Про ОСЦГІВВНТЗ»).

Відзив на скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та розмір шкоди, без повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 13 квітня 2017 року приблизно о 09 годині 55 хвилин в районі будинку № 12/4 по просп. Л. Ландау в м. Харкові, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW 730і» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконуючи поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору, не дав дорогу автомобілю «Suzuki Vitara» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення, яке призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання матеріальних збитків.

Чинною постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 320 грн.

Згадана постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що вина відповідача є доведеною і запереченнями відповідача не спростована.

Внаслідок згаданого ДТП автомобіль «Suzuki Vitara» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.

Вказаний автомобіль був застрахований в АТ «СК «АХА Страхування», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту №22097а6ха від 05 липня 2016 року. Згідно умов цього договору розмір франшизи складає 2560грн.

ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, сплатила на рахунок ТОВ «ТЕХНІК-ЦЕНТР» в рахунок ремонту автомобіля 2560 грн., що підтверджується рахунком на оплату №647 від 26 червня 2017 року та квитанцією №802710006 від 27 червня 2017 року

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 2530153 застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» страхова сума (ліміт відповідальності) 100000грн. за шкоду, заподіяну майну, яка ПрАТ СК «ВУСО» була сплачена на користь позивача (а.с.88).

Відповідно до платіжного доручення №333048 від 16.05.2017 року на користь ОСОБА_2 на підставі акту № АХА2206719 сплачено страхове відшкодування у розмірі 1229017,35 грн. (а.с. 38).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за скоєння ДТП застрахована у ПраТ СК «ВУСО» із страховою сумою (лімітом відповідальності) 100 000 грн., тому у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої ним шкоди сплачується потерпілому, а не страховій компанії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, який не відповідає нормам матеріального права.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70).

Так, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У зазначеному рішенні Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Таким чином, відносини між сторонами у цій справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відповідач не навів обґрунтованих заперечень щодо невідповідності вартості зазначених у калькуляції виконаних робіт існуючим на час проведення ремонту цінам, тобто не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, що є обов`язком сторін згідно із засадами змагальності цивільного процесу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача та користь ПрАТ «СК «АРКС» різниці між фактичним розміром понесених витрат та відшкодованою сумою в розмірі 22917,35 грн є помилковими.

Оскільки суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки поданим доказам, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судовий збір за подачу позову 1921,00 та апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн., а всього 4802, 50 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС».

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 388, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2020 року -скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 22917 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) гривень 35 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 4802,50 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору за подання позовної заяви, та подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді С.С.Кругова.

О.М.Хорошевський.