Справа № 2-2934/11
Провадження № 6/522/371/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова ГВ. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси 03.04.2020 року надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова ГВ. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

У зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці, подання разом з матеріалами справи суддя отримала 14.04.2020 року.

Подання заявник надав до суду у зв`язку з тим, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. перебуває виконавче провадження ВП №60163676 з примусового виконання:

виконавчого листа №2-2934/11 виданого 12.10.2016 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 гривень по 566,67 гривень з кожного, а також витрати на ІТЗ у розмірі 30,00 гривень по 10,00 гривень з кожного (ВП №60163208),

виконавчого листа №2-344/11 виданого 20.06.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитом в розмірі 460644,75 євро, що станом на 23.10.2013 року по курсу НБУ становить 5077792,99 гривень та стягнення заборгованість за комісією в розмірі 5193,27 грн., яка складається з простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.12.2008 по 28.10.2013 в сумі 4000 грн.; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.12.2008 по 28.10.2013 в сумі 1193,27 грн.

Боржнику було направлено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження, накладено арешт на майно боржника, накладено арешт на кошти боржника, проте боржником постанова не виконується, будь-яких пояснень, листів на адресу виконавця боржник не надавав, що свідчить, на думку приватного виконавця про ухилення від виконання боржником зобов`язань за виконавчим документом, що є підставою для встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Подання розглядається негайно відповідно до положень ст.441 ЦПК України. При цьому, згідно п.3 прохальної частини подання приватний виконавець просив розглядати справу за його відсутністю.

Суд, вивчивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця врегульовано ч.1, ч. 3 ст. 441 ЦПК України, відповідно до якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 6 ЗУ Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з п. 19 ч.2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Інші підстави звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України під час примусового виконання рішення суду законом не передбачені.

П.8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», встановлено, що Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або в`їзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. перебуває виконавче провадження ВП №60163676 з примусового виконання:

виконавчого листа №2-2934/11 виданого 12.10.2016 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 гривень по 566,67 гривень з кожного, а також витрати на ІТЗ у розмірі 30,00 гривень по 10,00 гривень з кожного (ВП №60163208),

виконавчого листа №2-2934/11 виданого 20.06.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитом в розмірі 460644,75 євро, що станом на 23.10.2013 року по курсу НБУ становить 5077792,99 гривень та стягнення заборгованість за комісією в розмірі 5193,27 грн., яка складається з простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.12.2008 по 28.10.2013 в сумі 4000 грн.; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.12.2008 по 28.10.2013 в сумі 1193,27 грн.

Боржник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою, яка зазначена у виконавчому листі: АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, доданих до подання, 23.07.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59628712. Між тим, доказів щодо отримання боржником такої постанови суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Із наданих суду матеріалів вбачається, що державним виконавцем 23.07.2019 року винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника.

23.07.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

В ході примусового виконання встановлено, що боржник має відкриті рахунки в банківських установах, але коштів для задоволення вимог стягувача в достатньому розмірі виявлено не було.

Згідно електронної відповіді МВС встановлено, що за боржником станом на час звернення із вказаним поданням будь якого рухомого майна, у тому числі транспортних засобів, належних боржникові, на які можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача не виявлено.

Згідно електронної відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України, станом на 17.02.2020 року, встановлено, що боржник ОСОБА_1 , документований паспортом гр. України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , регулярно та вільно перетинає державний кордон України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Утім визначення поняття «ухилення» Закон України «Про виконавче провадження» прямо не розкриває. Також відсутня практика Конституційного суду України щодо офіційного тлумачення такого поняття, як «ухилення».

Із погляду етимології словосполучення ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у ч.5 ст.6 «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Одночасно це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

У розумінні ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Оскільки, відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то на останнього і покладається тягар доказування. До того особа стосовно обмеження права якої винесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним подання є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Утім, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

Законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

В матеріалах справи наявні докази вжиття заходів приватним виконавцем направленні на сповіщення боржника та дії щодо примусового стягнення боргу, а також суд приймає до уваги, що боржник регулярно перетинає кордон України, що свідчить про наявність коштів у боржника, який не вчиняє дії щодо погашення заборгованості, що ускладнює виконання рішення суду.

Таким чином, з огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 2-13, 89, 223, 247, 259, 260, 354, 441 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова ГВ. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до повного виконання вимог за виконавчим листом №2-2934/11 виданого 12.10.2016 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 гривень по 566,67 гривень з кожного, а також витрати на ІТЗ у розмірі 30,00 гривень по 10,00 гривень з кожного; виконавчим листом №2-344/11 виданого 20.06.2017 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в солідарному порядку заборгованість за кредитом в розмірі 460644,75 євро, що станом на 23.10.2013 року по курсу НБУ становить 5077792,99 гривень та стягнення заборгованість за комісією в розмірі 5193,27 грн., яка складається з простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.12.2008 по 28.10.2013 в сумі 4000 грн.; пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.12.2008 по 28.10.2013 в сумі 1193,27 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14.04.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.