КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4433/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Лапчевської О.Ф., Коцюрби О.П.

при секретарі: Кемському В.В.

за участю: представника відповідача - Конюшка Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В.,

по цивільній справі № 755/12025/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», про відшкодування шкоди в порядку регресу.

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року позивач ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якому у порядку регресу просив стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 54 707,32 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29.10.2013 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено договір добровільного майнового страхування наземного транспорту № 250578813.13, а саме: автомобіля Renault Fluence, д.н.з. НОМЕР_1 .

25.09.2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю

застрахованого автомобіля та автомобіля Hyundai, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яку було визнано винною у спричиненні вказаної ДТП.

У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Fluence, д.н.з. НОМЕР_1 , без врахування ПДВ була визначена у 57 816,14 грн., у зв`язку з чим позивачем на виконання умов договору було виплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 54 707,42 грн.

Керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулось з даним позовом до заподіювача шкоди - ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 54 707,42 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив рішення скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Український страховий дім» з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб - 100 000 грн., а отже саме страховик є відповідальною особою за відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу Renault Fluence, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ній.

Позивач та третя особа про розгляд справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з'явилися, причини поважності неявки до суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія суддів в силу положень ст. 372 ЦПК України провела розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважала, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що 29 жовтня 2013 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія» було укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250578813.13, за яким було застраховано зокрема транспортний засіб «RENAULT Fluence 1.6 M/T Authentigue», д.н.з. НОМЕР_1 .

25 вересня 2014 року о 18 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Кутузова, е/о № 2 від вул. Цитадельна в м. Києві, в залежності від обставин, що склалися, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій ОСОБА_1 порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Указані обставини, а також вина ОСОБА_1 у спричиненні ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Звіту № 630 від 03 жовтня 2014 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Renault Fluence 1.6», державний номерний знак НОМЕР_1 , після його пошкодження при ДТП складає: 71951,29 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Renault Fluence 1.6», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП складає: 57 816,14 гривень.

На підставі страхового акту № 122359 від 04 грудня 2014 року складеного на суму 54 707,42 грн. ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна » було виплачено власнику автомобіля суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 219 від 12 січня 2015 року.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 19 вересня 2018 року № 8910/18-54, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Renault Fluence», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що сталася 25 вересня 2014 року складає: 82 512,43 гривні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обов`язку заподіювача шкоди відшкодувати збитки у повному обсязі, оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди відповідачем, а відповідачем, в свою чергу, не доведено, що шкода завдана не з її вини. Стороною відповідача не спростовано в установленому законом порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог, тому вимога страховика, пред`явлена у порядку регресу до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування за ремонт забезпеченого договором страхування автомобіля, суд вважав, є правомірною.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи за результатами розгляду справи,судом першої інстанції було постановлено заочне рішення. Оскаржуючи його в установленому законом порядку, відповідач вказала на те, що цивільно-правова відповідальність щодо автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Український страховий дім» за діючим на дату ДТП полісом №АІ3301402 з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну у розмірі 100 000 грн.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до вимог ст. 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Стаття 22 цього Закону визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст. 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року посправі № 755/18006/15-ц.

За таких обставин, враховуючи помилковість висновків суду першої інстанції про стягнення з відповідача майнової шкоди, без урахування вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового у відповідності до положень ст. 376 ЦК України про відмову у задоволенні заявлених вимог з зазначених підстав.

Доводи позивача про те, що поліс серії АІ №003301402 про страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 у ПрАТ «Український страховий дім» на дату ДТП був недійсним, колегія суддів вважає такими що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги, оскільки згідно виписки бази МТСБУ щодо недійсності указаного полісу не зазначено, з якої саме дати поліс є недійсним. При цьому, вказано, що страховик ПрАТ «Український страховий дім» позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 03.10.2014 року, в той час як ДТП, в результаті якої застрахований автомобіль зазнав механічних пошкоджень, мала місце 25.09.2014 року, тобто до позбавлення страховика відповідача права на укладення договорів страхування ( том 2 а.с.2).

Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений в суді апеляційної інстанції, в розмірі 2 400 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374,376, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2400 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: