Справа №313/1298/20
Провадження 2/313/415/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2020 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, у якому просить визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку з прибудовами - літ. «А-1», сарай - літ. «Б», вбиральня - літ. «В», колодязь - літ. «К», огорожа - літ. «№1».

Позивач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. До суду звернувся з письмовою заявою його представник адвокат Нестеренко В.В., у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. У разі визнання відповідачем позову, просить суд ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Представник відповідача Веселівської селищної ради Запорізької області Рєдкозубов О.А., у судове засідання не з`явився, але звернувся в суд з клопотанням № 02-01-17/4191 про розгляд справи без участі їхнього уповноваженого представника на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з урахуванням того, що Веселівська селищна рада не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Починаючи з 11.05.2005 р. і до теперішнього часу позивач зареєстрований та постійно мешкаю у будинку АДРЕСА_1 ).

Первісно вказаний будинок перебував у користуванні ОСОБА_2 , який в 2003 році переїхав до іншого місця постійного проживання та передав позивачеві в постійне користування та розпорядження вказаний будинок. На теперішній час місце перебування та постійного проживання попереднього користувача будинком не відоме.

Проживши у вказаному домі понад п`ятнадцять років, здійснюючи за весь цей час догляд за нерухомим майном та несучи всі витрати по його утриманню, позивач вирішив провести оформлення прав на цю нерухомість та з метою встановлення власника звернувся до відповідача та КП «Веселівське РБТІ».

Листом від 17.09.2020 р. № 02-01-21/3543 Веселівська селищна рада Запорізької області повідомила, що вказаний житловий будинок на балансі органу місцевого самоврядування не перебуває. Із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна до органу, який здійснює реєстрацію, селищна рада щодо вказаного житлового будинку не зверталася.

Згідно до листа Комунального підприємства «Веселівське районне бюро технічної інвентаризації» від 18.09.2020 р. № 214/01-20 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно із ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Отже, на сьогоднішній день, беручи до уваги положення ст. 335 ЦК України, житловий будинок в якому позивач постійно мешкає є фактично безхазяйним.

У зв`язку із відсутністю власника, провести належним чином оформлення виникнення або переходу права власності не представляється можливим, що в свою чергу позбавляє можливості розпорядитися належним позивачеві майном.

На початку травня 2005 року, як зазначалося вище, позивач зареєструвався та заселився до будинку АДРЕСА_2 ) та мешкає в ньому до сьогоднішнього дня.

Факт відкритого володіння вказаним будинком понад десять років підтверджується довідкою Виконавчого комітету Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області від 15.09.2020 року № 874, рішенням від 30.11.2007 р. № 221, довідкою від 31.03.2015 р. № 1313, актом від 12.04.2013 р. № б/н, договорами про постачання електричної енергії та водопостачання.

Відповідно до ст. 15 ЦК, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Визнання права судом відповідно до ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, враховуючи що позивач добросовісно заволодів будинком АДРЕСА_1 та використовую понад десять років він має право на визнання права власності за набувальною давністю.

До складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту входять: житловий будинок з прибудовами - літ. «А-1», сарай - літ. «Б», вбиральня - літ. «В», колодязь - літ. «К», огорожа - літ. «№1».

Вартість спірного майна відповідно до висновку про вартість майна станом на 14.09.2020 року становить 39 464,00 грн.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідач позов визнав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача, який просив судові витрати залишити за ним.

На підставі ст. ст. 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст. ст.1-13, 81, 89, 141, 200, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку з прибудовами - літ. «А-1», сарай - літ. «Б», вбиральня - літ. «В», колодязь - літ. «К», огорожа - літ. «№1».

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.12.2020 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

04.12.2020