Справа № 502/168/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Савченко А.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 .Перед смертю, а саме 17.11.2016 року ОСОБА_4 заповідала все своє майно позивачу. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складалось з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Вищевказаний житловий будинок не відносився до колгоспних дворів, на ІНФОРМАЦІЯ_2 в ньому була зареєстрована і проживала тільки ОСОБА_4 і проживала позивач, але її реєстрація місця проживання за вказаною адресою з 12.01.1993 року.Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано було як колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_5 , тобто спадкодавець ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право власності від 11.02.1961 року, але вказане свідоцтво відсутнє. Згідно Витягу з Рішення Виконкому Кілійської міської ради №298 від 23.09.1997 року ОСОБА_4 була надана у власність земельна ділянка за вищевказаною адресою. Таким чином необхідно встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 померлій ОСОБА_4 судовим рішенням. Після смерті ОСОБА_4 , належний їй житловий будинок був успадкований позивачем, як спадкоємцем за заповітом фактично, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалась, а позивач була зареєстрована і проживала разом зі спадкодавцем, від спадщини не відмовлялась.Отримати Свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на будинок і їй рекомендовано звернутись в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Жодного спору стосовно спадкового майна з фізичними особами не має, оскільки її брат ОСОБА_3 спадщину не приймав через наявність заповіту.

Представником позивача було надано клопотання, відповідно до якого він просив розглянути справу та задовольнити позов без його присутності та присутності позивача.

Третьою особою по справі було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його присутності, щодо задоволення позову жодних заперечень не має.

Представник відповідача Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути справу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, без його присутності.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 640, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 205, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Шлюб між рос. « ОСОБА_7 » та рос. « ОСОБА_8 » був укладений 29.01.1977 року в м. Кілія Кілійському р/б ЗАГС Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 29.01.1977 року, актовий запис № 18. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище « ОСОБА_9 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 26.01.1962 р. в м. Кілія РайБюро ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 32 рос. « ОСОБА_10 » та рос. « ОСОБА_8 » є батьками: рос. « ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 17.12.1992 р. Кілійським райвідділом ЗАГС Одеської області, запис акта про народження № 33 рос. « ОСОБА_7 » та рос. « ОСОБА_12 » є батьками: рос. « ОСОБА_13 », ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до заповіту, складеного та посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. від 17.11.2016 р., ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, та взагалі те, що на день смерті буде їй належати та на що вона за законом матиме право.

Відповідно до довідки Кілійської міської ради № 77 від 10.09.2002 року та довідки Кілійської міської ради № 12 від 13.06.2014 року житловий будинок по АДРЕСА_1 не відносився до колгоспних дворів, на ІНФОРМАЦІЯ_2 в ньому проживала ОСОБА_4 .

Згідно довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 384/14 від 28.01.2020 р. реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 вказана з 12.01.1993 року.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ» 11.12.2019 р., житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , складається з: літ. А1 - житловий будинок, загальною площею 64,5 кв. метра, житловою площею 37,7 кв. метра, літ. Б1 літня кухня, літ. В1 сарай, літ. Г1 сарай літ. Д1 сарай, літ. Е1 сарай, літ. Ж1- гараж, літ. З1 убиральня, літ. И1 сарай, літ. К1 навіс, № 1-8;I- надвірні споруди.

Як вбачається з інформаційного листа від 03.02.2020 р. № 22/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на житловий будинок, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 59248551 від 03.02.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., вбачається, що інформація після смерті ОСОБА_4 , відсутня.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45815390 від 17.11.2016 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., заповідачем є ОСОБА_4 , номер у спадковому реєстрі 59820151 дата посвідчення 17.11.2016 р., місце посвідчення Одеська область Кілійський район, приватний нотаріус Юрченко М.Є.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку, ОСОБА_4 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1233, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною- задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , складається з: літ. А1 - житловий будинок, загальною площею 64,5 кв. метра, житловою площею 37,7 кв. метра, літ. Б1 літня кухня, літ. В1 сарай, літ. Г1 сарай літ. Д1 сарай, літ. Е1 сарай, літ. Ж1- гараж, літ. З1 убиральня, літ. И1 сарай, літ. К1 навіс, № 1-8;I- надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников