Справа № 758/8493/20
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 грудня 2020 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , була дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30 жовтня 1982 року на підставі актового запису № 49, складеного 30.10.1982 Великокоровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області.

Ухвалою від 03.08.2020 р. вищевказана заява на підставі ст.185 ч.1 ЦПК України була залишена з наданням заявнику строку для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір в розмірі 420,4 грн. та подати копії підписаної заяви та додатків до неї для заінтересованих осіб.

На виконання вищевказаної ухвали заявником подана заява в уточненій редакції та її копії з додатками для заінтересованих осіб, але судовий збір не сплачено.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддя не погоджується з даними твердження представника позивача та вважає, що вищевказаний підлягає поверненню за таких підстав.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до чинного ЦПК України ухвала про залишення позову без руху підлягає апеляційному оскарженню лише в частині визначення розміру судового збору.

Як вбачається з матеріалів заяви, ухвала від 03.08.2020 р. не оскаржувалась заявником в апеляційному порядку.

Частиною 2 статті 43 ЦПК України визначені обов`язки учасників справи, зокрема і виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строки (п.6).

Тим самим, заявник, зокрема, мала сплатити судовий збір у встановленому законом порядку.

При цьому в ухвалі про залишення заяви без руху було зазначено про те, що долучене до первісної заяви клопотання про звільнення від сплати судового збору не було підписано заявником, а тому не розглядалось по суті.

Як вбачається з документів, що надійшли на виконання ухвали від 03.08.2020 р., заявником не додавалась нове клопотання про звільнення від сплати судового збору, а була долучена лише копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При цьому, у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», перераховано вичерпний перелік осіб та умов, за яких суд може звільнити, відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Відповідно до даної правової норми, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є, зокрема, члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї (п.«г»); або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Про необхідність дотримання вказаних вимог вказано у п.29 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», пунктом 29 якої звернуто увагу судді на те, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI («Про судовий збір) та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

А відтак, враховуючи, що заявником при усуненні недоліків не подане клопотання про звільнення її від сплати судового збору, то суд не вправі вирішувати це питання за власною ініціативою.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що заявником не виконані вимоги ухвали суду від 03.08.2020 р. про залишення позову без руху в частині сплати судового збору.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення заяви без руху ОСОБА_1 було роз`яснено в ухвалі від 03.08.2020 р.

Згідно ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Чинним законодавством не передбачене повторне залишення заяви без руху.

Отже, відповідно до ст.185 ч.3 ЦПК України вищевказана заява вважається неподаною та підлягає поверненню заявникові, оскільки заявник не усунув недоліки в повному обсязі у встановлений судом строк.

В прецедентних рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р.).

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову. А відтак, заявник не позбавлений права на доступ до правосуддя, оскільки має можливість повторного звернення до суду з заявою аналогічного змісту, подавши одночасне підписане клопотання про звільнення від сплати судового збору або сплативши судовий збір у встановленому законом розмірі на час звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ч.3, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15,5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення - повернути заявникові.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 11.12.2020 р.

СуддяН. М. Ларіонова