П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 361/1489/19

Номер провадження 22-ц/824/3407/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Русинчук І. І.,

вивчивши апеляційну скаргу державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Сердинського В. С., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга обґрунтована тим, що 21 січня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 361/9631/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку починаючи з 28 листопада 2014 року і до повноліття дитини, на підставі якого, відділом виконавчої служби Подільського районного управління юстиції міста Києва відкрито виконавче провадження № 46225762.

В рамках вищевказаного виконавчого провадження, 23 лютого 2018 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Бондаренком О. С. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 та внесено його до реєстру боржників.

Заявник вважає вищевказану постанову незаконною та такою, що порушує його права та інтересу, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Заявник зазначає, що він є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності, в зв`язку з чим, пенсійним фондом автоматично відраховуються кошти на сплату аліментів. Таким чином, заборгованості по сплаті аліментів у нього немає й ніколи не було.

Восени 2018 року маючи намір поїхати на відпочинок за кордон заявник виявив, що внесений до державного реєстру боржників та йому встановлено тимчасову заборону виїзду за межі України.

Так, для з`ясування підстав заборони виїзду за кордон, останній звернувся до державного виконавця Бондаренка О. С. На його звернення державний виконавець повідомив, що постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України відносно ОСОБА_1 була винесена помилково, в зв`язку з чим, буде скасована.

29 січня 2019 року з метою перетину кордону ОСОБА_1 прибув до ППр «Київ» з дружиною та дитиною, проте заявнику було відмовлено у перетині кордону у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про наявність постанови Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 23 листопада 2018 року про тимчасове обмеження управі виїзду за кордон України за виконавчим провадженням № 46225762.

30 січня 2019 року заявник звернувся до державного виконавця з метою зняття заборони у праві виїзду за кордон. Отримавши від останнього постанову про зняття такої заборони, заявник особисто подав заяву та вищевказану постанову до Державної прикордонної служби України.

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримав відповідь на вищевказану заяву в якій зазначено, що Головний центр обробки спеціальної інформації не може зняти його з контролю на підставі доданої до заяви постанови, оскільки в пункті 1 постанови, державним виконавцем не вірно зазначено дату винесення постанови, на підставі якої було встановлено тимчасове обмеження управі виїзду за кордон, а текст наданої постанови є незрозумілим.

Заявник зазначає, що такими діями державний виконавець порушив його права та інтереси.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року (а.с. 83 - 88) скаргу ОСОБА_1 - задоволено, визнано дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича за виконавчим листом № 361/963/14-ц, у виконавчому провадженні № 46225762 щодо внесення ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників та встановлення щодо нього тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а також зняття - неправомірними; зобов`язано державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 46225762 та зняти відповідні обмеження.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 28 грудня 2019 року державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренко Олександр Сергійович направив апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на поверхневе дослідження судом першої інстанції матеріалів справи та невмотивованість оскаржуваного судового рішення, просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 , відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 28 січня 2015 року державним виконавцем Макодзебою О. С. за заявою ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 46225762 за виконавчим листом № 361/963/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 листопада 2014 року і до досягнення ним повноліття.

Скаржник зазначає, що 11 червня 2015 року державним виконавцем Жорноклеєм О. А. встановлено факт отримання ОСОБА_1 пенсії, в зв`язку з чим винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено її до Управління пенсійного фонду України.

12 листопада 2015 року до відділу державної виконавчої служби надійшло доручення заступника начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві з приводу надання відповіді на звернення ОСОБА_2 , яка скаржилась на припинення перерахування аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 ..

Скаржник зазначає, що 20 вересня 2017 року актом приймання-передачі виконавчих проваджень, останньому було передано на виконання виконавче провадження № 46225762 за виконавчим листом № 361/963/14-ц.

Скаржник посилається на те, що 01 лютого 2018 року у зв`язку з невиконанням постанови від 11 червня 2015 року та відсутністю відомостей з УПФ України щодо розміру щомісячного пенсійного забезпечення за період стягнення аліментів з ОСОБА_1 , державним виконавцем було прийнято рішення, про нарахування заборгованості по аліментах, складено довідку-разрахунок та нараховано борг у розмірі 56 299 грн., після чого вищевказану довідку було направлено сторонам виконавчого провадження, а 16 лютого 2018 року внесено відомості стосовно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників. В подальшому, а саме 23 лютого 2018 року, державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон та направлено її до відома на поштові адреси сторін виконавчого провадження та для виконання до Державної прикордонної служби України.

Скаржник зазначає, що з дати відкриття виконавчого провадження, боржником не подано до відділу документів про самостійну сплату аліментів, відомостей про джерела доходів та інформації за якою можливо було б встановити факт відсутності такої заборгованості. Натомість у матеріалах виконавчого провадження наявне звернення стягувача із скаргою на припинення перерахування аліментів.

Скаржник зазначає, що 05 березня 2018 року, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, яку було направлено на адресу сторін виконавчого провадження, а 12 березня 2018 року останнім було винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника: у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Крім того, на думку скаржника, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення не враховано наявність заборгованості у ОСОБА_1 у розмірі 718 грн. 17 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року поновлено скаржнику процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

11 лютого 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , з відповідним підтвердженням його надсилання державному виконавцю. З відзиву вбачається, що заявник заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає її незаконною, надуманою та необґрунтованою.

ОСОБА_1 зазначає, що в нього відсутня заборгованість в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

На думку заявника, посилання державного виконавця на те, що судом не було враховано довідку Управління пенсійного фонду України від 15 лютого 2019 року про наявність в нього заборгованості у розмірі 718 грн. 17 коп. є недоречним, оскільки судом враховано те, що наявний в довідці борг є поточним і буде автоматично списаним у поточному місяці.

На думку заявника, довідка-розрахунок щодо наявності в нього заборгованості по аліментах від 01 лютого 2018 року за період з 28 листопада 2014 року по 01 лютого 2018 рік не відповідає дійсності та має формальний характер. Заявник зазначає, що він не працює та не проживає в місті Києві в зв`язку з чим виконавче провадження № 46225762 необхідно було передати за місцем його проживання до Броварського районного відділу державної виконавчої служби.

ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилось 18 років в зв`язку з чим стягнення нього аліментів було припинено. Разом з тим, державним виконавцем до цього часу не знято із заявника заборону виїзду за кордон у зв`язку з чим його права є порушеними.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шкира Ю. Г. заперечували проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість

Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення, у зв`язку з чим, колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Шкири Ю. Г., з`ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є виняткової мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення. Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього обов`язків щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку № 46225762/3 від 01 лютого 2018 року, складеної державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренком О. С., у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка в період з 28 листопада 2014 року по 01 лютого 2018 рік становить 56 299 грн. (а.с.14-16).

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка О. С. від 23 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 46225762, ОСОБА_1 встановлено обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 361/963/14-ц виданого 21 січня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області (а.с. 11).

Листом від 16 лютого 2018 року № 46225762/3 ОСОБА_1 проінформовано про те, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». У випадку сплати аліментів, особа зобов`язана надати державному виконавцю документальне підтвердження щодо сплати аліментів та відсутності заборгованості (а.с. 12).

Рішенням начальника 2-го відділення інспекторів прикордонної служби впс «Жуляни» ОКПП «Київ» старшого лейтенанта Авраменка К. В. від 29 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону України, у зв`язку із наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу на підставі постанови Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 23 лютого 2018 року ВП № 46225762 тимчасово обмежено у праві виїзду з України (а.с. 13).

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка О. С. від 30 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 46225762, скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду особи з України ВП № 46225762 від 12 березня 2018 року (а.с. 79-80).

Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 184/С-1496 від 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що Головний центр обробки спеціальної інформації не може зняти останнього з контролю на підставі доданої до заяви постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 30 січня 2019 року ВП № 46225762, оскільки в пункті 1 постанови, державним виконавцем не вірно зазначено дату винесення процесуального документу, яким ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження управі виїзду з України, крім того, є не зрозумілим сам текст постанови (а.с. 10).

Згідно довідки № 48 від 15 лютого 2019 року виданої Броварським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, а його поточний борг по сплаті аліментів складає 718 грн. 17 коп. (а.с. 17).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року р. № 1404-VIII.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з приписів ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, зокрема, у випадку ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ухилення заявника від обов`язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що у зв`язку з неотриманням відповіді від управління Пенсійного фонду України про розмір щомісячного пенсійного забезпечення за період стягнення аліментів, останнім було прийнято рішення про нарахування заборгованості відносно середньомісячної заробітної плати боржника по місту Києву, яка відповідно до довідки-розрахунку становить 56 299 грн. Таким чином, на думку скаржника, у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів у вищевказаному розмірі.

Так, під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Документи на підтвердження того, що останній має офіційне місце працевлаштування, зокрема в місті Києві, матеріали справи не містять. Таким чином, колегія суддів не погоджується з вищевказаним твердженням скаржника, оскільки останнім помилково було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів виходячи з середньомісячної заробітної плати по місту Києву, не врахувавши при цьому, що боржник не лише немає місця роботи в місті Києві, а й зареєстрований та проживає в селі Рожни, Броварського району, Київської області.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не враховано наявність довідки виданої управлінням Пенсійного фонду України про наявність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 718 грн. 17 коп.

Оскільки, як вбачається з довідки № 48 від 15 лютого 2019 року виданої Броварським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності з якої щомісяця автоматично відраховувались кошти в рахунок сплати аліментів. Як вбачається з вищевказаної довідки, у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 718 грн. 17 коп., проте така заборгованість є поточною та була автоматично списана в поточному місяці, про що, також було зазначено й судом першої інстанції.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 надано довідку № 467 від 18 лютого 2020 року з якої вбачається, що станом на 31 грудня 2019 року в останнього відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини. Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинено, у зв`язку з досягненням останнім повноліття.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року - залишити без змін, як таку, що постановлена з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 березня 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова