Справа № 199/1403/20
УХВАЛА

05 березня 2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від свого імені та від імені ОСОБА_3 , про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про визнання недійсним довіреностей, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про визнання недійсним довіреностей, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Одночасно з пред`явленням позову позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від свого імені та від імені ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про визнання недійсним довіреностей, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову посилаються на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло, виданого відповідно до розпорядження Дніпропетровської міської ради від 12 серпня 2004 року № 4/197-04.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільні справі № 199/1429/15-ц було припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з визнанням за кожним власником 1/4 частки спірної квартири.

Позивачі з реєстру прав власності на нерухоме майно дізналися, що 28.09.2019 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко Катериною Володимирівною було посвідчено договір купівлі-продажу належної позивачам і відповідачу ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 .

Зі сканкопії укладеного договору вбачається, що ОСОБА_4 діяв в інтересах позивачів на підставі довіреностей від 28.08.2019, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гугель Світланою Юріївною.

Позивачі заперечують той факт, що коли-небудь видавали від свого імені довіреності відповідачу ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , тому звернулися до суду за захистом порушених прав. Зазначають, що у разі задоволення позовних вимог та у разі, якщо відповідач протягом судового розгляду реалізує вказане житлове приміщення, можливе виникнення складнощів при його виконанні.

Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд вжити заходів забезпечення позову та накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційний дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Ч.2 даної статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, передбаченим п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки накладення арешту на майно може обмежити відповідача розпоряджатися майном на власний розсуд, що однозначно завдасть шкоди його правам та інтересам.

Приймаючи до уваги те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може перешкодити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, та зважаючи на те, що власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В, зареєстрованого в реєстрі за № 1755, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1,2 ст.149, п.2 ч.1 ст.ст.150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Гугель Світлана Юріївна, приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, про визнання недійсним довіреностей, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно накласти заборону на проведення будь-яких реєстраційний дій з приводу відчуження, зміни власника, передачі в заставу, іпотеку нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв.м., житловою 47 кв.м., яка складається з: 1-коридор, 2,3,4-житлові кімнати, 5-кухня, 6-туалет, 7-ванна, І-балкон, ІІ-лоджія, та на праві приватної власності належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В, зареєстрованого в реєстрі за № 1755.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 05.03.2020, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 05.03.2023 року.

Суддя О.О. Богун

05.03.2020