КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/18202/20

10 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю., про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

У заяві про забезпечення позову вказав, що ним будуть пред`явлені до відповідача наступні позовні вимоги:

про визнання незаконними рішення/дії ОСББ «Петрицького 21» щодо припинення безперервного користування ОСОБА_1 внутрішньо-будинковими інженерними мережами, а саме: припинення користування ОСОБА_1 послугою з електропостачання без рішення суду;

про заборону ОСББ «Петрицького 21» припиняти користування ОСОБА_1 внутрішньо-будинковими інженерними мережами, а саме: припинення користування електричними мережами НОМЕР_1 без рішення суду.

Посилався на те, що листом №19/20 від 27.06.2020 року правління ОСББ «Петрицького 21» повідомило його, що о 9:00 13.07.2020 року буде припинено його користування внутрішньо-будинковими інженерними мережами, а саме: буде припинено користування ним електричними мережами будинку.

У зв`язку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити поновлення його порушених, оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, просив суд забезпечення позов до подачі позовної заяви шляхом:

заборони ОСББ «Петрицького 21» призупиняти/обмежувати/відключати ОСОБА_1 користування внутрішньо будинковими комунікаціями за адресою АДРЕСА_1 ;

заборони ОСББ «Петрицького 21» відключення ОСОБА_1 від електропостачання за адресою АДРЕСА_1 до вирішення спору між сторонами.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 16 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду про відмову у забезпеченні позову є незаконною, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції помилково тлумачить норми ч.10 ст.150 ЦПК України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню в разі тотожності вимог заяви про забезпечення позову позовним вимогам, з якими позивач вже звернувся до суду. Отже, спосіб забезпечення позову має бути тотожним позовній вимозі, яка розглядається судом по суті. У даному випадку, він звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Оскільки ним ще не подано до суду першої інстанції позовну заяву і провадження у справі судом ще не відкрите, то суд першої інстанції не може розглядати спір по суті, й відповідно, встановлювати тотожність вимог заяви про забезпечення позову з вимогами позовної заяви.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відключення його від послуг електропостачання є незаконним, тому вимога забезпечити позов шляхом заборони ОСББ «Петрицького 21» відключати його від електропостачання за адресою АДРЕСА_1 до вирішення спору між сторонами є обґрунтованою.

У відзиві на апеляційну скаргу голова ОСББ «Петрицького 21» Роман Наталя Володимирівна просила залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що ч.10 ст.150 ЦПК України містить пряму заборону суду вживати заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними заявленим позовним вимогам, тому суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб. Крім того, ні заява про забезпечення позову, ні апеляційна скарга не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення як визначено п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, що свідчить про невідповідність поданої заяви вимогам чинного законодавства.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

ОСББ «Петрицького 21» в судове засідання явку представника не забезпечило, про день та час слухання справи судом повідомлене у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомило, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника об`єднання.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити поновлення його порушених, оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду, просив суд забезпечити позов до подачі позовної заяви шляхом:

заборони ОСББ «Петрицького 21» призупиняти/обмежувати/відключати ОСОБА_1 користування внутрішньо будинковими комунікаціями за адресою АДРЕСА_1 ;

заборони ОСББ «Петрицького 21» відключення ОСОБА_1 від електропостачання за адресою АДРЕСА_1 до вирішення спору між сторонами.

26 жовтня 2020 року ухвалою Святошинського районного суду міста Києва в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги у заяві про забезпечення позову відповідають вимогам майбутнього позову, тому в її задоволенні слід відмовити у відповідності до вимог ч.10 ст.150 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п.п. 2, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися забороною вчиняти дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними заявленим у справі позовним вимогам, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вказав, що ним будуть пред`явлені до відповідача наступні позовні вимоги:

про визнання незаконними рішення/дії ОСББ «Петрицького 21» щодо припинення безперервного користування ОСОБА_1 внутрішньо-будинковими інженерними мережами, а саме: припинення користування ОСОБА_1 послугою з електропостачання без рішення суду;

про заборону ОСББ «Петрицького 21» припиняти користування ОСОБА_1 внутрішньо-будинковими інженерними мережами, а саме: припинення користування електричними мережами НОМЕР_1 без рішення суду.

При цьому в заяві про забезпечення позову до його подання просив забезпечити позов шляхом:

заборони ОСББ «Петрицького 21» призупиняти/обмежувати/відключати ОСОБА_1 можливість користування внутрішньо будинковими комунікаціями за адресою АДРЕСА_1 ;

заборони ОСББ «Петрицького 21» відключення ОСОБА_1 від електропостачання за адресою АДРЕСА_1 до вирішення спору між сторонами.

З викладеного вбачається, що вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними з майбутніми позовними вимогами, тому вжиття таких заходів не допускається, оскільки це суперечить приписам ч.10 ст. 150 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ним ще не подано до суду першої інстанції позовну заяву і провадження у справі судом ще не відкрите, а тому суд першої інстанції не може розглядати спір по суті, й відповідно, встановлювати тотожність вимог заяви про забезпечення позову з вимогами позовної заяви, з огляду на наступне.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вказав з якими саме позовними вимогами він має намір звернутися до суду, тому суд першої інстанції міг встановити тотожність вимог заяви про забезпечення позову та вимог майбутнього позову. Частина 10 ст. 150 ЦПК України не містить уточнень щодо можливості її застосування лише в разі, якщо заява про забезпечення позову подана після подачі позовної заяви та відкриття провадження у справі. Вказана норма є загальною, тому її застосування можливе як в разі подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, так і в разі подання заяви про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи.

Враховуючи те, що заявник обрав невірний спосіб забезпечення позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду про відмову у забезпеченні позову є незаконною, постановлена із порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд першої інстанції повно дослідив матеріали справи, перевірив їх доказами та вірно застосував норми процесуального права.

ОСОБА_1 не позбавлений права на повторне звернення до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову із обґрунтуванням обставин належними доказами та з обранням ефективного способу забезпечення позову, який би гарантував захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: