Справа № 448/1248/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" грудня 2020 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, -

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представників позивачки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Савки Т.В. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. В обґрунтування позову посилається на те, що вона разом із сином ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується долученою до позовної заяви копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі № 448/719/15-ц. Вище зазначений житловий будинок нею та її покійним чоловіком ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було побудовано в 70-80-х роках. Після смерті чоловіка, в 1990 ропі рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради № 290 від 19.10.1990 року затверджено акт прийомки та здачі в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 (житловою площею 55 кв.м.) з видачею свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок. У 2004 році вона розпочала реконструкцію вище зазначеного будинку з переобладнанням горища під мансардні житлові приміщення та рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради № 127 від 17.08.2011 року вирішено переоформити право власності на житловий будинок площею 83 кв.м. з подальшою видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

У даному будинку позивачка проживає разом із сином ОСОБА_2 (відповідачем 1 по справі) та його сім`єю - дружиною ОСОБА_3 та двома дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Через постійні конфлікти між ними з приводу користування вище вказаним будинком, в лютому 2012 року відповідач 1 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 (чоловіка позивачки), де таким позовом претендував також на мансардні приміщення, які було добудовано нею вже після смерті чоловіка, однак рішенням Мостиського районного суду в задоволенні такого позову йому відмовлено. В подальшому рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25.10.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вищевказане рішення було задоволено частково, а саме - визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в частині 1/4 (яке видане виконавчим комітетом Судововишнянської міськради від 20.10.2011 року / серія САЕ № 229682 ОСОБА_1 ) та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку спірного житлового будинку, а в задоволенні вимог щодо визнання права власності на мансардні приміщення відмовлено. В 2014 році відповідач також звертався в Мостиський районний суд Львівської області з позовом про скасування рішень щодо мансардних приміщень та рішенням від 13.06.2014 року його позовні вимоги задоволено.

Після вище зазначених подій, між позивачкою та її сином, який є відповідачем 1 у даній справі систематично почали виникати конфлікти та сварки з приводу розподілу спірного житлового будинку між ними, які часто супроводжувалися образами, та приниженням її гідності зі сторони відповідача 1 і його дружини.

Зважаючи на те, що у мирний спосіб досягнути домовленості з відповідачем 1, з приводу розподілу спірного житлового будинку їй не вдалося, вона була змушена звернутися до Мостиського районного суду Львівської області, з позовом до відповідача 1 про поділ вище зазначеного житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі № 448/719/15-ц, її позов задоволено частково, та вирішено поділити реально (в натурі) житловий будинок АДРЕСА_1 (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2011року, інвентарний номер 1096, реєстраційний номер 34859436), згідно з варіантом, викладеним у висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВ1Т» № 033/18 від 12.11.2018 року, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень, таким чином:

1) виділити ОСОБА_1 у власність 63/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 64,80 кв.м. в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а 1 »; погріб літ. «Пг»: літня кухня літ. «Б»; комора літ. «В»; ворота №1; частина огорожі № 2;

2) виділити ОСОБА_2 у власність 37/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6): сарай літ. «Г»; гараж літ. «Д»; вбиральня літ. «Е», комора літ. «Є»; частина огорожі № 2;

3) криницю (колодязь питний літ. «К») залишити в спільній власності співвласників будинковолодіння;

4) ОСОБА_2 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв.м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку;

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46 015,0 (сорок шість тисяч п`ятнадцять грн.) грошової компенсації за відхилення реально виділених часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від ідеальних часток.

Після набрання законної сили вище зазначеним рішенням Мостиського районного суду Львівської області, позивачка звернулась до державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації, та зареєструвала право власності на свої 63/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується долученою до даної позовної заяви копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, незважаючи на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, в справі № 448/719/15-ц, яким проведено розподіл спірного житлового будинку, відповідач 1 та його сім`я продовжують займати і користуватися всіма приміщеннями спірного житлового будинку, таким чином ігноруючи судове рішення, яке набрало законної сили, позивачка в свою чергу змушена проживати в кімнаті площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6), яка була виділена у власність відповідачу 1 у даній справі, оскільки має доступ виключно до вказаної кімнати, зважаючи на те, що сам відповідач 1 та члени його сім`ї не надають їй фактичного доступу до інших приміщень виділених їй згідно вище вказаного рішення суду, та таким чином чинять їй перешкоди у користуванні виділеною згідно рішення суду 63/100 ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 по справі проігнорував рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі № 18/719/15-ц, також в тій частині, яка стосувалася закладення дверного прорізу з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3, оскільки він не вчинив та не збирається вчиняти будь-яких дій для того щоб закласти даний проріз та створити собі окрему ізольовану квартиру. На її неодноразові усні звернення до відповідача 1 та його дружини з вимогою виконати вище зазначене судове рішення, та надати їй доступ до виділених приміщень і закласти дверний проріз згідно рішення суду, останні реагують дуже агресивно.

Таким чином, оскільки відповідач 1 разом зі своєю сім`єю самовільно користуються належною позивачці 63/100 ідеальної частки (виділеними їй приміщеннями) житлового будинку АДРЕСА_1 , проживають в ній без її згоди, вважає, що право власності на вказану частку є порушеним, та підлягає захисту шляхом виселення відповідача з його сім`єю із належних позивачці приміщень, а також у зв`язку із тим, що відповідачі у даній справі чинять їй перешкоди у володінні та користуванні належною частиною житлового будинку, а саме не дають їй доступу до належних приміщень, вважає, що в цій частині її право власності підлягає задоволенню, шляхом вселення до належних їй приміщень.

Із врахуванням наведеного, просить суд усунути їй перешкоди у користуванні 63/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із 63/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 64,80 кв.м, а саме із: веранди літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинку літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7): сходи входу в будинок літ. «а1»; погріб літ. «Пг»: літньої кухні літ. «Б»; комора літ. «В»; ворога № 1; частина огорожі № 2; вселити позивачку у належну їй на праві власності 63/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 64.80 кв.м, в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок ліг. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а1»: погріб літ. «Пг»; літня кухня літ. «В»; комора літ. «В»: ворота № І; частина огорожі № 2; зобов`язати ОСОБА_2 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3 у житловому будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору сплаченого за подання даної позовної заяви.

17.12.2019 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги заперечив повністю, вважає їх необґрунтованими, безпідставними і такими, що не відповідають вимогам закону, - положенням ст.16 ЦК України, а отже не підлягають до задоволення. Зазначив, що ОСОБА_1 має доступ до всіх приміщень житлового будинку виділених їй згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 р. і жодних перешкод у користуванні виділеною їй 63/100 ідеальної частини житлового будинку АДРЕСА_1 не чиниться.

Навпаки, позивачка ОСОБА_1 сама зайняла його кімнату під цифрою 1-6, закрила її на ключ, тому він не може переселитися до неї і таким чином звільнити кімнату, яка по рішенню суду від 04.04.2019 р. виділена їй. В добровільному порядку позивачка ОСОБА_1 не зверталася до нього щодо звільнення її кімнати та надання йому ключів від кімнати, яку суд виділив йому у власність. Покликання ОСОБА_1 у своєму позові на те, що вона не має доступу до всіх приміщень житлового будинку виділених їй згідно судового рішення не відповідає дійсності, оскільки вона ними користується, через сходову клітку та веранду має вільний вхід до будинку, доступ до всіх інших кімнат на першому поверсі буднику, користується практично всім будинком і жодних перешкод їй не чиниться.

Вважає безпідставними вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні її часткою житлового будинку шляхом виселення його, дружини і дітей з її частини житлового будинку та вселення її у належну на праві власності 63/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки її ніхто не виселяв з належної їй частини спірного житлового будинку, діти не займають її приміщень взагалі, жодних перешкод їй не чиниться у користуванні приміщеннями будинку, які виділені їй у власність згідно рішення суду. Навпаки, у випадку звільнення житлової кімнати під цифрою 1-6, яка виділена йому у власність згідно судового рішення, він в добровільному порядку звільнить кімнату, яка виділена у власність ОСОБА_1 , і яку він вимушено займає, оскільки не має доступу до своєї частини житлового будинку, по причині того, що ОСОБА_1 закрила на ключ кімнату, яка виділена йому у власність згідно судового рішення від 04.04.2019 року.

Необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення вважає вимоги ОСОБА_1 , що стосуються зобов`язання його закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3 у житловому будинку АДРЕСА_1 , оскільки для того, щоб закласти даний дверний проріз, йому необхідно спочатку добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м., коридор площею 5,18 кв.м., сумісний санвузол площею 3,80 кв.м., кухню площею 8,25 кв.м., пробити дверний проріз з виділеної йому у власність житлової кімнати до новоутвореного коридору на що потрібні значні кошти, яких у нього на даний час не має, з огляду на те, що не працює, а крім цього, ще й вимушений регулярно сплачувати ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 46015 (сорок шість тисяч п`ятнадцять) гривень.

Разом із тим, для здійснення зазначеної вище добудови до виділеної йому у власність житлової кімнати потрібно спочатку розробити в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж та погодити його у встановленому законом порядку, а на виготовлення відповідної проектно-технічної документації на добудову та переобладнання інженерних мереж необхідні також великі кошти, яких у нього на даний час не має та значний проміжок часу.

Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в цій частині також не підлягають до задоволення, оскільки зобов`язання його зараз закласти дверний проріз з приміщення кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3, без попереднього розроблення в ліцензованій проектній організації проекту прибудови та проектно-технічної документації на переобладнання інженерних мереж буде не законним, та позбавить його доступу до виділеної йому у власність кімнати, а також необхідних умов життєдіяльності в тому числі, що стосується приготування їжі, користування вигодами, інше.

Твердження, позивачки ОСОБА_1 у своїй позовній заяві про те, що він не збирається вчиняти будь-яких дій для того, щоб закласти дверний проріз та створити собі окрему ізольовану квартиру не відповідають дійсності, оскільки він сам зацікавлений в облаштуванні собі окремої квартири, однак на це необхідно кошти і трохи часу.

Пред`явлений до нього і його сім`ї позов про усунення перешкод у користуванні будинком вважає надуманим і таким, що свідчить про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, а самі вимоги до нього і його сім`ї взагалі є безпідставними і необгрунтованими.

Посилання ОСОБА_1 у своєму позові на акт обстеження житлово-побутових умов від 30 липня 2019 р., що складений комісією Судововишнянської міської ради про вчинення нібито їй перешкод у користуванні виділеною частиною житлового будинку вважає необгрунтованим, оскільки по-перше даний акт складений в односторонньому порядку, у його та членів його сім`ї відсутності, без надання їм можливості надати пояснення щодо тих обставин, які перевірялися комісією, а по-друге у ньому взагалі не йдеться про будь-які перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком з його боку, а лише зафіксовано, що ОСОБА_1 проживає у кімнаті, яку виділено йому у власність згідно рішення суду, а він вимушено проживає в кімнаті, яку суд виділив їй у власність, бо вона зайняла і закрила його кімнату.

ОСОБА_1 має доступ і користується усіма приміщеннями, які виділені їй у власність згідно рішення суду, користується послугами газопостачання, електропостачання, водопостачання за які навіть не платить, і вказані послуги вимушений оплачувати він з сім`єю. Тому з його сторони не має жодного самовільного користування частиною житлового будинку позивачки ОСОБА_1 , адже у випадку звільнення житлової кімнати, яка виділена йому у власність згідно рішення суду та надання йому ключів від неї з його сторони не буде жодних проблем по звільненню її кімнати, яку він зараз вимушено займає в силу того, що не має доступу до своєї кімнати.

Враховуючи наведене, просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком - відмовити за безпідставністю і необґрунтованістю позовних вимог.

04.02.2020 року представник позивача адвокат Савка Т.В. подав до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якому зазначив такі заперечення. Як вбачається із змісту поданого ОСОБА_2 (далі - відповідач 1) відзиву, останній з метою введення суду в оману щодо фактичних обставин справи, намагається перекручувати факти викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , оскільки не надаючи жодних належних, допустимих та достатніх доказів стверджує про те, що ОСОБА_1 має доступ до всіх приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок) виділених їй згідно рішення Мостиського районного суду від 04.04.2019 року і жодних перешкод їй не чиниться. Наведене спростовується Актом обстеження житлово-побутових умов від 30 липня 2019 року, виданим комісією Судововишнянської міської ради, який позивачем долучено до позовної заяви.

Не відповідають дійсності посилання відповідача 1 викладені в його відзиві про те, що позивач ОСОБА_1 в добровільному порядку не зверталася до нього щодо звільнення її кімнат, та надання йому ключів від кімнати, яку суд виділив йому у власність, оскільки позивачка в усній формі неодноразово зверталася до відповідачів з проханням звільнити належну їй частку спірного будинку, та взагалі врегулювати спір.

Під час розгляду Мостиським районним судом Львівської області цивільної справи № 448/719/15-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спірного житлового будинку, відповідач 1 був присутній в судових засідання та повністю погоджувався і варіантом розподілу спірного будинку запропонованим судовим експертом, зокрема, щодо закладення дверного прорізу.

Доводи відповідача 1 про відсутність коштів на виконання віповідних робіт не відповідають дійсності, оскільки під час розгляду даної справи він пропонував позивачці викупити її частку.

На думку позивачки, відповідач 1, свідомо ухиляється від виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі №448/719/15-ц. Відповідачі надалі продовжують користуватися всім спірним будинком без відповідних правових підстав.

Із врахуванням викладеного просить задовольнити поданий нею позов.

06.02.2020 року представником відповідача адвокатом Гриньо М.І. подано до суду заперечення на відповідь подану на відзив в якому він зокрема зазначає, що позивачем не представлено жодних письмових доказів того, що відповідачі були належним чином повідомлені про проведення 30 липня 2019 року комісією Судововишнянської міської ради обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі не ухилялися від обстеження житлового будинку, а навпаки таке обстеження проводилось таємно від них, без належного їх повідомлення. А тому, акт від 30.07.2019 р., який був складений комісією Судововишнянської міської ради в односторонньому порядку без надання змоги протилежній стороні надати свої пояснення та зауваження не може вважатися об`єктивним, та є недопустимим доказом у справі.

Стороною позивача не надано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідачі чинять позивачці ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належною їй часткою спірного будинку. Відповідачі не визнають позову з тих підстав, що дійсно позивачу ОСОБА_1 не чиняться жодні перешкоди у користуванні її частиною житлового будинку.

Голослівними і недоведеними є твердження представника позивача ОСОБА_7 , що позивачка ОСОБА_1 в добровільному порядку зверталася до відповідачів звільнити житлові кімнати, які виділені їй по рішенню суду. Ключі від житлової кімнати, яка виділена ОСОБА_2 знаходяться у позивачки, а інші дві кімнати, які виділені ОСОБА_1 також нею зачинені на ключ і відповідачі їх взагалі не займають.

Не відповідають дійсності доводи представника позивача ОСОБА_7 що у відповідача ОСОБА_2 є кошти, оскільки він нібито під час розгляду справи пропонував позивачці викупити її частку.

Зазначають, що відповідачами жодним чином не порушується право власності позивача ОСОБА_1 , жодних перешкод їй не чиниться, вона має вільний доступ до усіх приміщень житлового будинку, не виселена з нього, а отже відповідних правових підстав для її вселення чи усунення надуманих нею перешкод у користуванні житловим будинком не має.

За таких обставин позов ОСОБА_1 є надуманим, безпідставним і необгрунтованим, і таким, що не підлягає до задоволення.

Під час розгляду справи по суті позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись в обґрунтування на викладені в ньому обставини та просила задовольнити. Додатково пояснила, що не може зносити негаразди та неповагу до неї як матері з боку сина, відповідача 1 по справі. Також не може надалі проживати в холодному будинку та літній кухні, де немає опалення, оскільки відповідач 1 відрізав подачу газу, електроенергії. Спірний будинок будували вона та її покійний чоловік. Розподіл триває з 2012 року. Відповідач 1 свідомо чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком. Перешкоди які їй чиняться полягають в тому, що вона не має входу до своєї кімнати, кухні, коридору, ванної кімнати. Не може вона з ними в одній кухні готувати їжу. Хоче мати окремий вхід, окремо свою частину на право власності свого майна.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивач та відповідач 1 є співвласниками вищевказаного житлового будинку. Згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, між ними проведено розподіл спірного житлового будинку, даний житловий будинок поділено в натурі з чітким визначенням приміщень, які мають належати обом співвласникам. Станом на час розгляду справи склалась ситуація, що позивачу в даній справі чиняться перешкоди в користуванні виділеними їй 63/100 частки житлового будинку, вона не має доступу до вказаних житлових приміщень, оскільки їх займають відповідачі. Вона вимушена проживати в тій кімнаті, яка була, згідно рішення Мостиського районного суду від 04.04.2019 року, виділена відповідачу. З огляду на викладене, право власності позивача є порушене. Вказана обставина підтверджується актом, який складений Судововишнянською міською радою 30.07.2019 року, де зазначено про те, що має місце факт незакладеного дверного прорізу, позивач проживає в тій кімнаті 19 квадратних метрів, в якій мав би по факту проживати відповідач разом зі своєю сім`єю. Решту житлового будинку займає відповідач з сім`єю. Оскільки предметом позову є житлове приміщення, тому належним способом захисту, відповідно до ст. 16 ЦК України, є усунення перешкод шляхом вселення позивача ОСОБА_1 до виділених їй приміщень згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року. Оскільки ті вимоги є взаємопов`язані, другою вимогою є виселення відповідачів з тих приміщень, які вони фактично займають без правових підстав. З боку позивача були намагання врегулювати спір в позасудовому порядку, однак вони не дали жодних результатів. Відповідач 1 у відзиві вказує на відсутність коштів щоб закласти дверний проріз, в той же час під час перебігу судового процесу пропонує позивачу кошти в сумі 25 тисяч доларів США для того, щоб вона продала свою частку. Має місце введення суду в оману. Ті позовні вимоги, які підтримуються ОСОБА_1 , підтверджені належними і допустимим доказами.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримав зазначивши також про підтримання позиції, викладеної представником позивача адвокатом Савка Т.В.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив позов та пояснив, що позивачу перешкоди не чиняться, всі кімнати в спірному будинку відкриті і вона може ними користуватись, а також кухнею та ванною кімнатою. Дверний прохід він закладе. Вважає позов безпідставним.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнала позов, зазначила, що вони не чинять позивачу жодних перешкод. Всі кімнати в будинку, включаючи ванну та кухню, відкриті. Лише є закритою кімната, де проживає позивач, яка фактично проживає разом із сестрою у м. Львові, закрите приміщення літньої кухні. З боку позивача мають місце агресивні дії по відношенню до них, також нею чиняться їм перешкоди.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивач є його бабусею. Він не створює їй перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням, оскільки не проживає за місцем реєстрації АДРЕСА_1 приблизно два роки. Проживає він у дружини в с. Заріччя. До переселення в с. Заріччя він проживав в спірному будинку в мансардних приміщеннях. Останній раз за місцем реєстрації він приїжджав минулого тижня, в гаражному приміщенні та на мансарді знаходяться його речі. Однак його речі не знаходились на 63/100 частки, що належить бабці. Крім цього зазначив, що його батьки з сестрою знімають квартиру в м. Мостиська. Були спроби примирення поговорити, позивач не хоче.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що ні вона, ні інші члени її сім`ї не чинять перешкод позивачу у користуванні спірним будинком. Вона проживає на мансардній частині приміщення будинку. На території 63/100 частки будинку, що згідно попереднього рішення суду належить позивачу, вона не проживає. Є окремі кімнати які знаходяться наверху, це мансардні приміщення. Вхід в будинок загальний. Оскільки кімната яка поділена попереднім судом постійно закрита, її батьки проживають на території, що виділена позивачу. Станом на даний час вони забрали усі свої речі і готуються до того щоб замурувати вхід та вибити двері.

Представник відповідача ОСОБА_11 у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що відповідач ОСОБА_2 станом на 30.12.2020 року не проживає за адресою АДРЕСА_1 . Він звільнив кімнату та іншу 63/100 частку даного будинку. Звільнення приміщення відбулось після 24.12.2020 року. Відповідач ОСОБА_2 хотів щоб приїхала позивач у спірний будинок, оскільки мав намір закласти дверний проріз, однак вона не приїхала. Твердження позивача, що відповідачі станом на 30.12.2020 року проживають у спірному будинку, є введенням суду в оману.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із таких підстав:

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її син, відповідач 1 по справі, ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, у справі № 448/719/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, судом ухвалено позов ОСОБА_1 задовольнити частково та поділити реально (в натурі) житловий будинок АДРЕСА_1 (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2011року, інвентарний номер 1096, реєстраційний номер 34859436), згідно з варіантом, викладеним у висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВ1Т» № 033/18 від 12.11.2018 року, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень, таким чином:

1) виділити ОСОБА_1 у власність 63/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 64,80 кв.м. в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а 1 »; погріб літ. «Пг»: літня кухня літ. «Б»; комора літ. «В»; ворота №1; частина огорожі № 2;

2) виділити ОСОБА_2 у власність 37/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6): сарай літ. «Г»; гараж літ. «Д»; вбиральня літ. «Е», комора літ. «Є»; частина огорожі № 2;

3) криницю (колодязь питний літ. «К») залишити в спільній власності співвласників будинковолодіння;

4) ОСОБА_2 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв.м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку;

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46 015,0 (сорок шість тисяч п`ятнадцять грн.) грошової компенсації за відхилення реально виділених часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від ідеальних часток. ( а.с. 13-19).

Вказане рішення набрало законної сили та скеровано до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.07.2019 року відомо про реєстрацією позивачем ОСОБА_1 права власності на свої 63/100 ідеальні частки житлового будинку АДРЕСА_1 у державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації. ( а.с. 20).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи зазначала, що відповідачами їй чиняться перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, на підтвердження чого зсилалась на акт обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2019 року та наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач 1 ОСОБА_2 під час розгляду справи по суті у судовому засіданні ствердив той факт, що він з сім`єю проживає в будинку на території позивачки, оскільки не мають іншого житла, а кімната яка виділена йому згідно попереднього рішення суду, позивачем закрита. З даного приводу в суд щодо усунення перешкод вони не звертались, оскільки вважають, що все можна вирішити мирним шляхом під час розмови.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року є частково виконаним.

У поданому суду відзиві відповідач ОСОБА_2 зазначив, що зсилання ОСОБА_1 на акт обстеження житлово-побутових умов від 30 липня 2019 р., що складений комісією Судововишнянської міської ради про вчинення нібито їй перешкод у користуванні виділеною частиною житлового будинку є необгрунтованим, оскільки по-перше даний акт складений в односторонньому порядку, у його та членів його сім`ї відсутності, без надання їм можливості надати пояснення щодо тих обставин, які перевірялися комісією, а по-друге у ньому взагалі не йдеться про будь-які перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком з його боку, а лише зафіксовано, що ОСОБА_1 проживає у кімнаті, яку виділено йому у власність згідно рішення суду, а він вимушено проживає в кімнаті, яку суд виділив їй у власність, бо вона зайняла і закрила його кімнату.

У поданому представником відповідача адвокатом Гриньо М.І. запереченні вказано, що акт від 30.07.2019 р., який був складений комісією Судововишнянської міської ради в односторонньому порядку без надання змоги протилежній стороні надати свої пояснення та зауваження не може вважатися об`єктивним, та є недопустимим доказом у справі. Відповідачі не ухилялися від обстеження житлового будинку, а навпаки таке обстеження проводилось таємно від них, без належного їх повідомлення.

Із акту обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2019 року, долученому до матеріалів справи відомо, що комісією у складі трьох осіб проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 і встановлено, що у житловому будинку за даною адресою проживає 5 осіб: ОСОБА_1 (мати), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (невістка), ОСОБА_4 (внук), ОСОБА_5 (онука). Житловий будинок має один вхід. На житловій площі, яка згідно рішення суду від 04.04.2019 року призначена ОСОБА_1 проживає ОСОБА_2 із сім`єю, а на житловій площі відведеній ОСОБА_2 , проживає ОСОБА_1 ( а.с. 23).

Даний доказ, на думку суду, є допустимим доказом, оскільки складений відповідно до чинного законодавства, викладене в ньому визнане відповідачами під час розгляду справи при наданні ними пояснень.

Також даний доказ є належним, бо містить інформацію щодо предмета доказування та достовірним, оскільки на підставі долученого акту можна встановити дійсні обставини справи. Тому даний доказ береться судом уваги.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 та його представника щодо наведеного акту не підкріплені доказами.

Судом під час розгляду справи встановлено факт наявності перешкод зі сторони відповідачів, зокрема відповідача ОСОБА_2 по відношенню до позивача ОСОБА_1 у користуванні спірним житловим будинком. Вказані перешкоди полягають у невиконанні рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, яким реально поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_2 з урахуванням всіх господарських будівельних споруд, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень. ОСОБА_1 виділено у власність 63/100 ідеальні частки даного будинку, а ОСОБА_2 виділено у власність 37/100 ідеальні частки також визначено в чому полягає переобладнання.

Той факт, що відповідачі проживають на території яка виділена рішенням Мостиського районного суду від 04.04.2019 року ОСОБА_1 , вже свідчить про наявність вказаних перешкод.

Дані обставини підтверджені в судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Також під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 ствердив, що проживає в спірному будинку в кімнаті, яка згідно рішення попереднього суду виділена позивачу. Дане рішення ним в повному обсязі не виконане.

Факт того, що відповідачі, за твердженням їхнього представника, не проживають у спірному будинку, знімають квартиру в іншому місці, не підкріплене доказами, тому не береться судом до уваги. Крім того даний факт не визнається позивачем.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд доходить висновку, що пред`явлений позивачем ОСОБА_1 позов підлягає задоволенню в частині усунення їй перешкоди у користуванні 63/100 частки спірного житлового будинку у відповідності до варіанту розподілу Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року; вселення у належну їй на праві власності 63/100 частки житлового будинку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, сплачений за подання позову, в сумі по 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 60 коп. із кожного.

Не підлягає до задоволення вимога позивача в частині виселення відповідачів із 63/100 частки наведеного житлового будинку, оскільки враховуючи представлені докази, пояснення учасників, судом встановлено, що на житловій площі, яка згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року призначена ОСОБА_1 проживає ОСОБА_2 із сім`єю, а на житловій площі відведеній ОСОБА_2 , проживає позивач ОСОБА_1 . В ситуації, що склалась сторонам слід піти на поступки на відновлення прав кожної із сторін, враховуючи реальні обставини справи.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача щодо зобов`язання ОСОБА_2 закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3 у спірному житловому будинку, оскільки зазначена вимога вирішена Мостиським районним судом Львівської області при розгляді справи №448/719/15-ц, про що відомо з рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, яке набрало законної сили та скеровано до виконання.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні 63/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 64.80 кв.м., а саме із: веранди літ. «а» площею 11.80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинку літ. «А-1» 1-й поверх площею 53.0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а1»; погріб літ. «Пг»; літньої кухні літ. «Б»; комора літ. «В»; ворога №1; частина огорожі № 2.

Вселити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у належну їй на праві власності 63/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 64.80 кв.м. в тому числі: веранда літ. «а» площею 11.80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2): будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 53.0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а1»: погріб літ. «Пг»: літня кухня літ. «Б»; комора літ. «В»; ворота № 1; частина огорожі № 2.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму судового збору сплаченого за подання даної позовної заяви - в сумі по 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 60 коп. із кожного.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено 11.01.2021 року.

Суддя