ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4440/20
провадження № 2/753/5020/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Коренюк А.М., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки такого майна, стягнення майнової компенсації за володіння і користування частиною у спільній частковій власності та припинення права власності на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ :

В провадження цього судді надійшли матеріали вказаного позову.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дана справа передана судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ (ч.1 ст. 33 ЦПК України).

Зважаючи на той фактор, що суддя знайома зі сторонами по справі позивачем - ОСОБА_1 в період його роботи як помічником судді, помічником голови Судової палати у цивільних справах Верховного Суд України та відповідачем ОСОБА_2 як суддею, а тому може бути прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи, й зважаючи на дотримання принципу об`єктивності розгляду такої справи, неупередженого ставлення, вважає за необхідне заявити самовідвід на підставі п.3 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, гарантоване статтею 6 § 1 право на справедливий судовий розгляд вимагає, аби будь - яка справа розглядалась встановленим законом «незалежним і безстороннім судом». Між поняттями незалежності і об`єктивної безсторонності існує тісний зв`язок. Тому питання їх дотримання Суд часто розглядає сукупно (Findlay проти Сполученого Королівства, § 73).

Стаття 6 § 1 вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93 ).

У рамках суб`єктивного підходу Суд завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 119; Hauschildt проти Данії, § 47).

Для того, щоб вирішити, чи у даній справі є правомірні підстави сумніватись в неупередженості судді, слід взяти до уваги думку скаржника, якій, проте, не можна надавати вирішальної ролі. Визначальною є потреба встановити, чи його оцінка може вважатись об`єктивно виправданою (Ferrantelli і Santangelo проти Італії, § 58; Padovani проти Італії, § 27).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5 - 15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі № 5 - 15п12 ).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Статтею 40 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про відвід ( самовідвід ) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч.9 ст. 40 ЦПК України).

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Враховуючи встановлені обставини та вказані норми, а також з метою забезпечення процесуальних прав учасників процесу по даній справі й, керуючись п.3 ч.1 ст. 36 ЦПК України головуючий суддя вважає за необхідне заявити самовідвід у вказаній справі, а справу передати до відділу організаційного забезпечення з розгляду цивільних та адміністратиних справ Дарницького районного суду м. Києва для її передачі у автоматизованому режимі іншому судді відповідно до ч.1 ст. 41 ЦПК України, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішення Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, яке було погоджено 26 листопада 2010 року Головою Державної судової адміністрації України, п.1 ч.7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», керуючись ст. 33, п. 3 ч. 1 ст. 36, ст. 39, ст. 40, ст. 41, ст. 260, ст. 261, ст. 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки такого майна, стягнення майнової компенсації за володіння і користування частиною у спільній частковій власності та припинення права власності на частку у спільному майні.

Вказану цивільну справу передати до відділу організаційного забезпечення з розгляду цивільних та адміністратиних справ Дарницького районного суду м. Києва для її передачі у автоматизованому режимі іншому судді відповідно до ч.1 ст. 41 ЦПК України, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Ухвала не підлягає оскарженню.

СУДДЯ: