Справа № 522/7452/15-ц
Провадження по справі № 6/522/1031/20
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

21 грудня 2020 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого - судді Абухіна Р.Д.

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінрайт» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства « Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

ВСТАНОВИВ :

ПАТ « ІМЕКСБАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 57 325, 28 грн..

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2015 року позов задоволено.

Вищезазначене заочне рішення суду набрало законної сили та по справі були видані виконавчі листи.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство « Імексбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінрайт» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа по справі № 522/7452/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства « Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 21.09.2017 року виконавчий лист повернуто стягувачу, таким чином строк пред`явлення його до виконання сплив 21.09.2017 року.

02.09.2020 року стягувач направив до Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ ( м. Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №522/7452/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 999-00024987/1 від 27.09.2012 року в розмірі 57325,28 грн.

03.11.2020 року стягувач отримав повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття, у зв`язку із тим, що компетенція Другого Приморського ВДВС не поширюється на адресу стягувача.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено ( ч.1 ст. 433 ЦПК України).

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначено, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. У контексті вищезазначеного, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, у зв`язку з чим, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 353, 433 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінрайт» строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа №522/7452/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №999-00024987/1 від 27.09.2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р.Д. Абухін

21.12.2020