справа № 197/1328/19
провадження № 2/197/330/20
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2020 року смт Широке
Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Охнач О.В.,
секретаря судового засідання: Гетьманенко О.І.,
розглянувши у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,
Позивач 11.11.2019 р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2009 року на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2009 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожду дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення сином повноліття, на підставі виконавчого листа з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частки заробітку, тому, посилаючись на положення статті 192 СК України, просить збільшити розмір аліментів, які будуть стягуватись на утримання доньки з 1/6 до 1/4 частки доходів.
Ухвалою судді від 19 грудня 2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 37-38).
Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від неї надійшла заява, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала (а.с. 63).
Відповідач, представник відповідача повідомлялися про день, час та місце розгляду справи в установленому порядку, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили (тобто не з`явилися без поважних причин), відзив до суду не подано. Ніяких клопотань, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За письмової згоди позивача суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача, представника відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що сторони, їх представники не прибули в судове засідання і позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Статтею 141 СК України встановлено рівні права та обов`язки матері і батька щодо дитини.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аналогічна норма закріплена в ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».
Так, рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2009 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2009 року і до досягнення ними повноліття /а.с.64/.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 досяг повноліття (а.с. 6).
Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Суд вважає, що положення частини третьої статті 183 СК України надає позивачу безумовне право пред`явлення до суду позову про збільшення розміру аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
При визначенні розміру аліментів, суд керується положеннями статті 182 СК України, згідно з якою судом повинно бути враховано: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому, суд враховує, що рішення приймається на підставі наданих сторонами доказів.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Суд вважає, що позивачем надано докази того, що після досягнення сином повноліття, стягнення аліментів з відповідача на її користь відбувається у меншому розмірі, ніж вирішено судом рішенням від 26.06.2009, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
При цьому, суд враховує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав доказів наявності у нього на утриманні інших осіб, або свого матеріального стану на час надходження позову до суду та розгляду справи судом.
Водночас, суд зазначає про те, що зміна матеріального або сімейного стану не позбавляє сторони права звернутися до суду з відповідними позовами про зменшення (збільшення) розміру аліментів в подальшому.
Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку та умов призначення аліментів на неповнолітніх дітей, та визначення їх розміру, а також права одержувача або платника аліментів на їх збільшення, або зменшення.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги обґрунтовані.
Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 768,40 грн.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 141, 180-182, 183, 191 СК України, ст. ст. 81, 141, 247, 263, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Шевченково Апостолівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2009 року, з 1/6 частки до 1/4 частки з усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Повний текст судового рішення складений 16.03.2020 року. Саме ця дата є датою ухвалення цього рішення.

Учасники справи (данні):

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача адвокат Довбня Олександр Володимирович, адреса місця перебування: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Артилеристів, буд. 3 прим. 10 кімн. 25.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ