Номер провадження 2/570/512/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шендери, О.М.

представника відповідача адвокат Павлюк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

У листопаді позивачка ОСОБА_1 звернулася в Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Кам`янської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області та просить визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є біологічним батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису №23 від 13.10.2013 р. про народження ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), вчиненого виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області 07.10.2013 р., із зазначенням відомостей про батька, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , громадянина України.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем вела спільне життя без укладення шлюбу з листопада 2012 р. до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вона народила дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач є батьком дитини, однак він відмовляється подавати в орган РАЦС заяву про реєстрацію батьківства.

На момент народження дитини вони проживали окремо, дитини була зареєстрована на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері.

Відповідач, будучи батьком дитини, з вересня 2018 р. перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, з моменту народження до вересня 2018 р. він надавав щомісячну грошову допомогу в сумі 1000 грн.

Відповідач не спілкується з дитиною, не бере участі у житті власної дитини та з вересня 2018 р. не допомагає їй матеріально, хоча є здоровим чоловіком працездатного віку, працює та має хороший матеріальний стан. Вона вживає заходів щодо належного матеріального утримання дитини, проте витрати на дитину складають значні суми і самостійно складно утримувати дитину, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Дитина зареєстрована в АДРЕСА_2 за адресою батьків батьків позивачки, які є власниками житлового будинку.

На даний час дитина проживає спільно з нею та навчається в Рівненській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №9 Рівненської міської ради. За харчування у школі необхідно сплачувати кошти.

Позивачка одноосібно виховує та матеріально забезпечує дочку, купує все необхідне приладдя та реманент для її вікового зростання та розвитку. Самостійно оплачує дозвілля дочки, купує одяг, продукти харчування та медичні препарати для її лікування, намагається оздоровити її для повноцінного зростання.

Дитина навчається в мистецькому об`єднанні «Едельвейс», у зразковому ансамблі сучасного танцю «Едельвейс», навчання в якому є платним.

Крім того, дитина часто хворіє: аденоїдні вегетації, які потребують проведення відповідних процедур для придбання певних ліків.

На даний час необхідна операція з видалення аденоїдів оперативним шляхом, яка потребує, затрату коштів.

Її заробітку та соціальної допомоги як одинокій матері не вистачає, що у повному обсязі забезпечити матеріальні потреби їх дочки, фактично вирішити питання першої необхідності.

Відповідає є працездатним, повністю здоровим, зареєстрований та працює як приватний підприємець. Він придбав 27.09.2018 р. легковий автомобіль марки Peugeot модель 607, ПТО 02362305, загальна ціна якого 202743 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27.11.2019 р. цивільну справу передано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 11.01.2020 р. звільнено від сплати судового збору позивачку та позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.02.2020 р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

У відзиві вх.10846 від 06.08.2020 р. представник відповідача адвокат Павлюк І.А. вказує, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. вважає безпідставними. Розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання свої малолітньої дитини та не має наміру від нього ухилятися, але розмір аліментів є завищеним.

Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від спільного подружнього життя вони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Отже, відповідач забезпечує рівень життя своїх малолітніх дітей, який необхідний для їхнього розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідач не заперечує, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює свою підприємницьку діяльність, але він просить звернути увагу суду на те, що нині в Україні не стабільний економічний (фінансовий ринок) у зв`язку із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

Крім того, через встановлення КМУ на території України карантинних заходів, відповідач частково позбавлений можливості здійснювати його підприємницьку діяльність.

Зменшення розміру доходу відповідача значною мірою впливає на його платоспроможність, а тому стягнення аліментів у розмірі 4000 грн. грн. будуть його позбавляти можливості у належній мірі забезпечувати всім необхідним його малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що у подальшому призведе до порушення їхніх законних прав та інтересів, як дітей, що передбачені не лише національним законодавством України, а й міжнародними актами.

Відповідач згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. і ніколи не відмовлявся надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки вона є його дитиною і він зобов`язаний її утримувати, якщо має змогу.

Враховуючи склад сім`ї відповідача, його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, купівлю необхідного одягу та взуття, продуктів, забезпечення дозвілля та всебічного розвитку його малолітніх сина та дочки, вважають, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є достатнім, справедливим та таким, що забезпечить рівність відповідача та позивача як батьків, з приводу несення обов`язку утримання дитини.

Просить звернути увагу, що відповідач не погоджується лише з вимогою позивача, що стосується стягнення аліментів у розмірі 4000 грн., однак визнає вимогу щодо визнання його біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 та внесення змін до актового запису про її народження.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити. Крім того, позивачка пояснює, що відповідач сплатив 2000 грн. на її картку на утримання дитини. Пояснює, що вона є працездатною, працює в ТОВ «ПродМайстер» та отримує на даний час заробітну плату у розмірі 1800 грн. Інших утриманців, крім дитини, немає; рухомого та нерухомого майна у її власності немає, у зв`язку з цим вона та її дитина зареєстровані за адресою її батьків. Вона орендує житло у м.Рівне, де вони проживають разом з донькою, яка навчається у ЗОШ №9. Дитина займається гімнастикою та часто хворіє, що потребує відповідно коштів.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала відзив, однак вказала, що оскільки відповідач на даний час фактично вже сплатив 2000 грн. на картку на утримання дитини, то вважає, що він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. на малолітню дитину. Пояснює, надані докази до суду щодо доходів відповідача не можна вважати його чистим доходом, оскільки такі докази не містять витрат, які несе відповідач у зв`язку із веденням підприємницької діяльності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

З приводу визнання батьківства відповідача відносно малолітньої ОСОБА_3 судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 заявила позовну вимогу у відповідності до ст.128 Сімейного Кодексу України про визнання батьківства відносно своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відомості про батька якого внесено до актового запису про народження у відповідності до ст.135 Сімейного Кодексу України, а саме зі слів матері.

Як вбачається з ч.2 ст.128 Сімейного Кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України.

Як вбачається з письмового відзиву на позов, відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги в частині встановлення його батьківства відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Як вбачається зі ст.ст.49, 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що відповідач визнав позов в частині батьківства щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дане визнання позову зроблено відповідачем добровільно, в межах його цивільної дієздатності, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо інших позовних вимог, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_2 з 14.12.2013 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі, є батьком малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також відповідач є батьком і малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому він у відповідності до ст.180-183 Сімейного Кодексу України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття.

Малолітня ОСОБА_7 проживає спільно з матір`ю позивачкою та перебуває на її утриманні.

У відповідності до ст.180-182 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у справі, який є батьком малолітньої ОСОБА_7 , зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття. Оскільки в добровільному, достатньому порядку такого утримання відповідач не здійснює, і домовленості між сторонами про способи та розмір утримання не досягнуто, позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково.

Позивач, з якою проживає дитина, обрала стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що відповідає вимогам ст.ст.182, 184 СК України.

З приводу розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, судом встановлено наступне.

Згідно частини другої ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту ст.184 СК України вбачається, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі може бути визначений судом або домовленістю між батьками, та підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК України. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.3 ст.182 СК України).

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно достатті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд звертає увагу на те, що розмір аліментів на утримання дитини відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України фактично повинен бути визначений та має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

На думку суду, позов підлягає до часткового задоволення, оскільки для забезпечення необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини необхідним є стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, що фактично визнано в судовому засіданні відповідачем, однак визначаючи їх розмір, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відповідач є працездатним, перебуває на обліку в Рівненській ДПІ ГУ ДПС у Рівненській області як фізична особа-підприємець. Сума одержаного доходу за перше півріччя 2020 р. відповідно до поданої 02.08.2020 р. податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця становить 316 755 грн., тому має регулярний достатній дохід; жодних доказів про незадовільний стан його здоров`я до суду не подано, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суд зважає, що обов`язок утримання дитини покладений на обох батьків. Тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із того, що позивачка також має рівний з відповідачем обов`язок утримувати свою дитину та чи надає вона таке утримання дитині і в такому - заявленому розмірі по 4000 грн. на дитину щомісячно, оскільки до суду жодних належних та допустимих доказів щодо вказаної обставини не надано.

Крім того, слід вказати, що понесення витрат на лікування дитини та на зайняття нею гімнатистикою є підставою для стягнення коштів, пов`язаних із додатковими витратами на дитину, в порядку ст.185 СК України.

Ураховуючи наведене та виходячи із сукупності матеріалів справи, з огляду на найвищі інтереси малолітньої дитини по її матеріальному забезпеченню, судом враховано фактичне часткове визнання відповідачем позовних вимог щодо розміру аліментів, його працездатність, отримання регулярного доходу, що свідчить про достатність заробітку (доходу) платника аліментів, обов`язку нести витрати по утриманню дитини, яке повинно забезпечувати хоча б потреби дитини необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому, на думку суду, визначений судом розмір аліментів відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості, що становить 3000 грн. на дитину щомісячно.

Отже, враховуючи наведені положення, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, визначений розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Щодо наявності дітей від шлюбу з іншою жінкою як підставу неможливості сплати аліментів у визначеному розмірі у заявленому позивачкою розмірі, то суд звертає увагу, що сплата аліментів в розмірі 3000 грн. на дитину ОСОБА_7 не може заперечити батьківського обов`язку щодо утримання інших дітей дитини, а стягнення аліментів у такому розмірі забезпечить рівність їхніх прав на фінансове утримання від батька та не ставитиме одну дитину в невиправдано гірше становище перед іншими.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволити частково.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є біологічним батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису №23 від 13.10.2013 р. про народження ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), вчиненого виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області 07.10.2013 р., із зазначенням відомостей про батька, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , громадянина України.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом - 25.11.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць на дитину - допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресю: Рівненська обл., Рокитнівський р-н., с.Кам`яне, проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 27.09.2018 р.

Повне судове рішення складено 27.11.2020 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.