Провадження № 2-з/761/1406/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Валовій Д.С.,

розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач-1: Приватне акціонерне товариство «КАРТЕЛЬ» (ІНФОРМАЦІЯ_20) (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Павловська, 29),

відповідач-2: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) місцезнаходження: АДРЕСА_2 ),

відповідач-3: Atomo Group LTD (ІНФОРМАЦІЯ_21) (реєстраційний номер: НЕ 307363, місцезнаходження: 2054, Cyprus, Nicosia, Agiou Amvrosiou, 19),

відповідач-4: ОСОБА_3 ,

предмет позову: захист честі, гідності, ділової репутації,

встановив:

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом про захист честі, гідності, ділової репутації.

Одночасно із поданням позову, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просив:

Приватному акціонерному товариству «КАРТЕЛЬ», Ідентифікаційний код: 31201893, поширювати на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_20 публікацію за адресами в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », одного змісту розміщену за різними посиланнями російською та українською мовами;

ОСОБА_3 поширювати на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_22 за адресою в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_4 публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та за адресою в мережі lHTepHeT ІНФОРМАЦІЯ_23 публікацію під назвою ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

Atomo Group LTD , реєстраційний номер НЕ 307363 , поширювати на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_21 за адресою мережі інтернет ІНФОРМАЦІЯ_9 публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 »,

та за адресою в мережі інтернет ІНФОРМАЦІЯ_11 публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_12 »,

та за адресою в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_13 під назвою

« ІНФОРМАЦІЯ_14 »,

за адресою в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_15 публікацію під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16 »;

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 поширювати на веб-сайті на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_17 публікацію за адресою в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_18 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 ».

Заборонити Приватному акціонерному товариству « КАРТЕЛЬ », Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 , AtomoGroup LTD , ОСОБА_3 , та іншим суб`єктам господарювання, які здійснюють забезпечення доступу користувачів до мережі Інтернет в Україні, забезпечувати доступ користувачам мережі Інтернет на території України до зазначених вище публікацій за адресами в мережі Інтернет.

Заявник наголошує, що розміщена у статтях інформація викладена у формі твердження, проте є недостовірною, принижує честь, гідність, ділову репутацію заявника та спотворює думку про особистість заявника.

Позивач протягом трьох років очолював посаду керівника ДП «Спецтехноекспорт» та в 2018 році, звільнившись розпочав свою справу, а саме, почав займатися адвокатською діяльністю, зареєструвавшись фізичною особою-підприємцем, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.10.2020 внесено відповідний запис. Найманих осіб позивач не має. Більш того позивач не має «фірм» та сайтів у власності, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

05.03.2019 року позивачу вручено підозру в рамках кримінального провадження № 0000889 за ст.ст. 191, 366 КК України. На сьогоднішній день кримінальна справа розглядається Вищим антикорупційним судом України.

Тому поширення негативної інформації про нього, як про особу, яка має у власності інформаційний вебсайт, яка займається чорними справами, які прикриває СБУ, про особу яка намагається «порешать» з НАБУ закриття кримінальної справи відносно Позивача, про особу яка має бізнес та фірми, до яких Позивач в дійсності не має жодного відношення, однозначно негативно впливає на суспільну оцінку його особистості в очах не тільки оточуючих та клієнтів Позивача, а й суду, який розглядає кримінальну справу (провадження № 0000889 за ст. 191, 366 КК України) за обвинуваченням ОСОБА_1 , а така неправдива інформація може спотворити думку суддів про Позивача, та як наслідок така думка може вплинути на рішення, яке суд винесе за результатами розгляду кримінальної справи, відтак є такою, що порушує право позивача на повагу до честі та гідності, та більш того загрожує порушення принципу неупередженого ставлення суду до обвинуваченого - позивача.

За вказаних обставин, позивач вважає, що неправдива інформація розміщена різних сайтах, але фактично одного змісту, містить саме недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо.

Більш того, поширення негативної неправдивої інформації відносно позивача має тривалий характер та продовжує розповсюджуватися у нових публікаціях (12.11.2020, 25.11.2020, 27.11.2020, 01.12.2020, 04.12.2020. 07.12.2020), а відтак відповідачі продовжують порушувати права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відтак, позивач заявляє про необхідність застосування заходів забезпечення позову, оскільки продовження вільного поширення інформації в мережі Інтернет сприятиме тому, що все більша кількість осіб матиме можливість ознайомитися з цією інформацією, призведе до динамічного поширення недостовірних відомостей, збільшить масштаби порушення прав позивача. Вказана недостовірна інформація негативно впливає на відносини позивача з іншими людьми, призводить до погіршення їх психофізіологічного стану. Права позивача все більше порушуються, ще більше буде втрачений його діловий авторитет, принижені честь та гідність. Подальше поширення недостовірної інформації протягом строку розгляду справи може істотно ускладнити поновлення порушених прав та ефективність їх захисту.

Заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недостовірною та спростування чітко визначеної інформації, що міститься у окремих статтях, розміщених у мережі Інтернет.

Разом з цим, у заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити поширенні інформації. При цьому, заявник не наводить доводів про те, що заборона такого поширення є необхідним заходом для забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Такий захід забезпечення позову фактично перешкоджатиме здійсненню відповідачем господарської діяльності та може призвести до порушення права відповідача та невизначеного кола третіх осіб на доступ до інформації.

Також із позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду відповідачами з огляду на категорію спору та характер заявлених позовних вимог.

Отже, заходи забезпечення позову, на застосуванні яких наполягає позивач не ґрунтуються на вимогах необхідності, достатності, та співмірності із заявленими позовними вимогами, тому суд не вбачає підстав для задоволення його заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: