Номер провадження: 22-ц/813/3894/20
Номер справи місцевого суду: 514/1064/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача правонаступником, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області із заявою, яку уточнив у серпні 2019 року та в якій просив суд замінити сторону стягувача у справі № 2-154/10 за позовом ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме ПАТ «Фінростбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 ; видати дублікат виконавчого листа № 2-154/10, боржником за яким є ОСОБА_2 , на виконання рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року, яке ухвалено у вказаній справі; поновити строк для пред`явлення до виконання даного виконавчого листа.

Дана заява мотивована тим, що в провадженні Тарутинського районного суду Одеської області перебувала справа за позовом ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 17 червня 2010 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №1/20054 від 28.12.2007 року у сумі 124 288,44 грн.

26.03.2019 року між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк», та ОСОБА_1 укладено договір № 63 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 1/20054 від 28.12.2007 року, отже Банк вибув із правовідносин за вказаним кредитним договором.

Після отримання від Банку документів кредитної справи № 1/20054 від 28.12.2007 року заявником виявлено відсутність в матеріалах справи оригіналу виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , місцезнаходження його невідоме, та відсутні документи, які б підтверджували направлення або знаходження вказаного виконавчого листа на виконанні.

У зв`язку з чим, заявник був змушений звернутися до суду із заявою про заміну сторони стягувача, видачу дублікату та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача правонаступником, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа - відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити: замінити сторону стягувача у даній справі, видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на пред`явлення його до виконання, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про причину не явки суду не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходило.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся. Згідно зворотних поштових повідомлень за місцем реєстрації не проживає.

Судова колегія, враховує, що питання про заміну стягувана розглядається в судах з червня 2019 року, а в апеляційному суді з вересня 2019 року. Судові повістки з вказівкою номеру справи (провадження) про виклик в судове засідання заявника врученні за поштовою адресою, зазначеною останнім в апеляційній скарзі 10.10.2020 року, тобто майже за 5 місяців до дати розгляду справи в апеляційному суді.

За цей час заявник, який ініціював питання про заміну стягувача не виявив бажання або ініціативи взяти участь у розгляді в апеляційної інстанції поданої ним же апеляційної скарги або особисто або забезпечивши участь свого представника.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для відкладення розгляду справи з підстав, наведених позивачем та його представником у відповідній заяві до апеляційного суду.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. З цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції усім зазначеним вимогам у повній мірі, не відповідає.

Відмовляючи у заміні стягувача, поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця - банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу ОСОБА_1 , який не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Тобто відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Крім того, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачений порядок правонаступництва на стадії ліквідації банку.

Набувши висновок про відсутність підстав для заміни стягувача на ОСОБА_1 , суд першої інстанції з цих підстав відмовив ОСОБА_1 і у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і видачі дублікату виконавчого листа.

Такий висновок відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором № 1/20054 від 28.12.2007 року на загальну суму 124288,44 гривень, судового збору у розмірі 1242,88 гривень та витрат пов`язаних з інформаційно-технічним розглядом справи;

- на виконання рішення суду Тарутинським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист, оригінал якого разом з рішенням суду за заявою ПАТ «Фінростбанк» вислано судом поштою на юридичну адресу стягувача (а. с. 61-64);

- 22.09.2010 року виконавчий лист виданий Тарутинським райсудом Одеської області отриманий ПАТ «Фінростбанк» за адресою: м. Одеса, пр. Академіка Глушка 13 (а. с. 65);

- 26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронова О.Б. та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 63 банку до позичальників, заставодавців та поручителів зазначених в додатку №1 до договору. Відповідно до додатку №1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 63 банку до позичальників, заставодавців та поручителів від 26 березня 2019 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1/20054 від 28.12.2007 року, що був укладений між ПАТ «Фінростбанк» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронова О.Б. та Павлишиним А.І. Згідно вказаного договору про відступлення прав вимоги ОСОБА_1 набув права кредитора до ОСОБА_3 (а. с. 84 - 96);

- серед переданих за актом прийому передачі попереднім кредитором новому кредитору матеріалів, виконавчий лист був відсутній, що вимусило нового кредитора звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа з посиланням на його втрату попереднім кредитором та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який попереднім кредитором було пропущено.

Судова колегія звертає увагу на наступне.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судова колегія констатує, що для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Як встановлено судом ОСОБА_1 просить замінити стягувача у виконавчому листі № 2- 154/10, на виконання рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року, боржником за яким є ОСОБА_2 з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_1 , який на підставі договору № 63 від 26 березня 2019 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги став новим кредитором у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору № 1/20054 від 28.12.2007 року на загальну суму 124288,44 гривень, судового збору у розмірі 1242,88 гривень та витрат пов`язаних з інформаційно-технічним розглядом справи.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору № № 63 від 26 березня 2019 року про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1/20054 від 28.12.2007 року відбулася заміна кредитодавця-банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу - ОСОБА_1 , який не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Такої позиції також дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року у справі №909/968/16.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувана у виконавчому листі № 2-154/10, на виконання рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17 червня 2010 року, оскільки ОСОБА_1 не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах.

Таким чином, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України.

При цьому судова колегія звертає увагу, що суд першої інстанції вірно зазначив, що Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачений порядок правонаступництва на стадії ліквідації банку.

Встановивши вказані обставини та відсутність підстав для заміни стягувача у виконавчому листі № 2-154/10, з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_1 , суд першої інстанції послідовно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 у поновленні йому строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа.

Посилання апелянта на вихід суду за межі поданого ним клопотання відхиляються судовою колегією, оскільки для встановлення наявності підстав для здійснення процесуального правонаступництва суду необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. В силу наведених норм права у даних правовідносинах фізична особа не може виступати кредитодавцем, і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства.

На підставі вищевикладеного, судова колегія, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, перевірила правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Напідставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 11.03.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова