Справа № 457/15/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/811/447/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Шеремети Н.О.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Бондаренко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеокоференцзв`язку цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс Капітал» на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 05 грудня 2019 року в складі судді Грицьківа В.Т. у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору припиненим та зобов`язання вчинити дії та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору припиненим та зобов`язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 14.12.2007 між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 614/07/03, згідно умов якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 50000 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення зобов"язань позичальника за даним кредитним договором, 14.12.2007 між нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з однієї сторони та ВАТ "ВіЕйБі Банк" з іншої сторони укладено іпотечний договір, згідно із умовами якого передано в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20.10.2009 між ОСОБА_3 та ВАТ "ВіЕйБі Банк" укладено додатковий договір №3 до кредитного договору №614/07/03 від 14.12.2007 року і 20.10.2009 року між нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» укладено Договір про внесення змін до іпотечного договору від 14.12.2007року.

ОСОБА_4 неналежно виконував свої зобов"язання за кредитним договором та допустив порушення термінів погашення кредиту.

Кредитним договором №614/07/03 від 14.12.2007 серед прав банку передбачено: вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів користування ним та інших платежів за цим договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем своїх зобов`язань за цим договором та/або договором іпотеки (п.3.2.4.); стягувати з позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору (п.3.2.12.).

Банк скористався цими правами, 20.09.2010 року звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.12.2010 року у справі № 2-614/10 задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» (правонаступник ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 475 019,44грн., судового збору в розмірі 1700,00грн. та 120,00грн. витрат на технічно-інформаційне забезпечення розгляду справи.

Зазначене судове рішення було виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2016року у виконавчому провадженні №44304303, постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2016р. у виконавчому провадженні №44308790 та листом Трускавецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.10.2016року.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договром, банк змінив терміни виконання зобов`язання за кредитним договором, дія умов договору припинилася.

Уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати іпотеку на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження 6235598, зареєстровану 20.10.2009 15:57:22 реєстратором: приватний нотаріус Єдин Л.В., припиненою та виключити запис з Державного реєстру іпотек; зняти обтяження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН:11125797, заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 6235316, зареєстрованого 14.12.2007 року 18:43:31 за № 6235316 реєстратором: Приватний нотаріус Єдин Людмила Володимирівна, та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Під час розгляду справи відповідач ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обгрунтувував тим, що шляхом підписання Кредитного договору (в редакції Додаткового договору № 3), п. 2.4. Додаткового договору №3, сторони домовивилися нараховувати проценти за користування простроченими до повернення сумами, в порядку, визначеному п.п. 2.4 1-2.4 2 цього Договору.

Керуючись ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України, а також умовами кредитного договору, ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" нарахувало відповідачам заборгованість по процентам за користування кредитними коштами станом на 12.03.2019 року у розмірі 348 669, 51 грн., яка зафіксована договором № 7936 про відступлення права вимоги (купівлі - продажу) від 13.03.2018 року з додатком №1 до нього. Крім того, сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з березня 2018 року по лютий 2019 року складає 29 636,91 грн., 3% річних від суми простроченої заборгованості складає 10 460,09 грн, штраф 20% відповідно до п. 4.4. Додаткового договору № 3 становить 69 733,90 грн.

Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", що діє від свого імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «БЛІНД» (реєстраційний код за ЄДРІСІ 233910), Код , заборгованість на суму 458 500,41 грн. та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору припиненим та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано іпотеку на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером обтяження 6235598, зареєстровану 20.10.2009 15:57:22 реєстратором: Приватний нотаріус Єдин Л.В., припиненою та виключено запис з Державного реєстру іпотек.

Знято обтяження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН6 11125797, заборона на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 6235316, зареєстрованого 14.12.2007 18:43:31 за № 6235316 реєстратором: Приватний нотаріус Єдин Людмила Володимирівна, та виключено запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

У задоволенні зустрічного позову ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Стягнуто з ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал» в користь ОСОБА_2 , сплачений нею судовий збір в розмірі 704.80 грн.

Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк в користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 704.80 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 05 грудня 2019 року заяву представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Бердар С.В. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал» в користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 гривень.

Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" в користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 гривень.

Рішення від 15.11.2019 та додаткове рішення від 05.12.2019 оскаржив відповідач за первісним позовом ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що задовольняючи вимоги первісного позову та відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд першої інстанції застосував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04.07.2018 року № 310/11534/13. Проте, суд не звернув увагу, що у даній справі між учасниками кредитного договору була укладена додаткова угода № 3 від 20.10.2009 року, якою передбачено порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Право вимоги ТзОВ «КУА «Фінекс-Капітал» складається із заборгованості за процентами в сумі 348669,51 грн станом на 13.03.2018 року, а тому товариство просило стягнути суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.

Оскільки позивач за зустрічним позовом вважає зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не припиненими до сплати ним процентів від простроченої суми боргу та штрафних санкцій, тому відсутні підстави для задоволення первісного позову про визнання іпотеки припиненою на сьогоднішній день.

Просить скасувати рішення Трускавецького міського суду львівської області від 15 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов ТзОВ «КУА «Фінекс-Капітал» задовольнити.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення від 05 грудня 2019 року апелянт ТзОВ «КУА «Фінекс-Капітал» зазначає, що згідно акту про надання правничої допомоги № 1ц від 16.11.2019 адвокатське об`єднання «Форсеті» надало ОСОБА_2 правничу допомогу у справі № 457/15/19 на підставі договору № 12/18 від 15.12.2018 на загальну суму 11000 грн. Просить звернути увагу, що позовна заява подана до суду за підписом представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 , а після усунення недоліків 31.01.2019 року адвокатом Смолинець Я.І, на підтвердження його повноважень надано ордер від 01.10.2018, в якому зазначено, що він діє на підставі договору № 61 від 01.10.2018 року, а не договору № 12/18 від 15.12.2018 року.

Крім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також, позивач за первісним позовом всупереч вимогам ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору не подав попередній розрахунок судових витрат, що є підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору.

Просить додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити представнику позивачки адвокату Бердар С.В. у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 15.11.2019 про задоволення первісного позову ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову ТзОВ «КУА «Фінекс-Капітал» суд першої інстанції виходив з того, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконане боржником кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Суд першої інстанції вважав, що виконання ОСОБА_4 у серпні 2016 року зобов`язання за кредитним договором відповідно до рішення Трускавецького міського сулу Львівської області від 24.12.2010 року, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження № 44308790 від 03.08.2016 року та №44308790 від 03.08.2016 року, є підставою припинення іпотеки із виключенням запису з Державного реєстру іпотек та зняттям обтяження з квартири, яка була предметом іпотеки, із виключенням запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Також, суд прийшов висновку, що у позивача за зустрічним позовом ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", який набув прав кредитора за кредитним договором № 614/07/03 від 14.12.2007 року, немає підстав для нарахування та стягнення відсотків відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України та штрафу на умовах кредитного договору № 614/07/03 від 14.12.2007 року та додаткової угоди №3 до нього, оскільки строк договору було змінено, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинено в день його звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, а сам договір виконаний належним чином шляхом його виконання в судовому порядку.

Що стосується нарахування позивачем за зустрічним позовом інфляційних втрат та 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, суд вважав, що позивач має право на таке нарахування на суму заборгованості, яка підлягала стягненню згідно рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 24.12.2010 року у справі № 2-614/10, а саме 475 019,44 грн., з моменту набрання рішенням законної сили, з врахуванням строків погашення даної заборгованості ОСОБА_4 в процесі виконання судового рішення до його повного виконання. Однак, у зустрічній позовній заяві ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" нарахувало інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості по процентах за користування простроченими до повернення сумами за період з березня 2018 року по лютий 2019 року. Оскільки суд прийшов висновку, що нарахування процентів є безпідставним та таким що суперечить вимогам Закону, тому, як наслідок, і нарахування інфляційних втрат та 3% річних на дану суму заборгованості є безпідставним та таким, що не підлягає стягненню.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.12.2007 між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 614/07/03, згідно умов якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 50000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами строком до 13.12.2017 року та зобов`язався повернути кредит на умовах, передбачених договором.

Згідно із п. 2.4.4, в будь-якому випадку, при повному поверненні суми кредиту, розраховані проценти повинні сплачуватися одночасно з поверненням кредиту. При простроченні повернення кредиту, проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку, визначеному в п.п. 2.4.1.-2.4.2.

14.12.2007 ВАТ "ВіЕйБі Банк", ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали договір поруки, згідно якого ОСОБА_4 поручився перед банком за виконання ОСОБА_3 зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 614/07/03 від 14.12.2007 року та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

14.12.2007 ВАТ "ВіЕйБі Банк" - іпотекодержатель та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 іпотекодавці, уклали договір іпотеки, за яким останні з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 614/07/03 від 14.12.2007 передали в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

20.10.2009 між ВАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору № 614/07/03 від 14.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді відкличної мультивалютної кредитної лінії із загальним лімітом заборгованості в сумі, еквівалентну 788 879,76 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до п. 1.4 Додаткового договору, строком до 13.12.2027 року та зобов`язався повернути кредит на умовах, передбачених договором. Згідно із п. 2.4.3 Додаткового договору, в будь-якому випадку, при повному поверненні суми кредиту, розраховані проценти повинні сплачуватися одночасно з поверненням кредиту. При простроченні повернення кредиту, проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються в порядку, визначеному в п.п. 2.4.1.-2.4.2.

20.10.2009 ВАТ "ВіЕйБі Банк" - іпотекодержатель та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 іпотекодавці, уклали договір про внесення змін до іпотечного договору від 14.12.2007 року, згідно до якого внесли зміни в п. 1.2 іпотечного договору, а саме: обумовили виконання зобов"язання іпотекодавців за Додатковим договором №3 до кредитного договору № 614/07/03 від 14.12.2007 року, як таке, що забезпечене іпотекою - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ВАТ «ВіЕйБі Банк»свої зобов`язання за договором виконав, що визнається сторонами по справі, відтак не підлягає доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦК України.

Разом з тим, виконуючи частково взяті на себе згідно умов кредитного договору обов`язки щодо своєчасної сплати суми кредиту та процентів, позичальник допустив заборгованість.

20.09.2010 ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 614/07/03 від 14.12.2007 року.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.12.2010 у справі № 2-614/10, задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» (правонаступник ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 475019,44грн., судового збору в розмірі 1700,00грн. та 120,00грн. витрат на технічно-інформаційне забезпечення розгляду справи (т. 1 а.с. 15).

Зазначене судове рішення виконане, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2016 у виконавчому провадженні №44304303, постановою про закінчення виконавчого провадження від 03.08.2016 у виконавчому провадженні №44308790 (т. 1 а.с. 16).

Згідно із договором № 7936 від 13.03.2018 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", останнє набуло права вимоги Банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців, поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього договору, зокрема за кредитним договором № 614/07/03 від 14.12.2007 року (т. 1 а.с.34-45).

У наданому суду розрахунку до зустрічного позову ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" нарахувало відповідачам заборгованість по процентам за користування кредитними коштами за період з 15.11.2009 по 12.03.2019 у розмірі 348669, 51 грн., крім цього, товариством проведено нарахування індексу інфляції за період з березня 2018 року по лютий 2019 року, що складає 29 636,91 грн., 3% річних від суми простроченої заборгованості складає 10 460,09 грн, штраф 20% відповідно до п. 4.4. Додаткового договору № 3 становить 69 733,90 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначено вище, ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернувшись у вересні 2010 року з позовом до суду, скористався правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, одночасно змінивши терміни повернення кредиту.

При цьому, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц, провадження №14-154 цс 18), який в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України необхідно враховувати при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

Наведене свідчить про те, що доводи апелянта ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" в частині незгоди із рішенням суду першої інстанції з тих підстав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, є безпідставними.

Колегія суддів враховує те, що розрахунок суми заборгованості згідно із рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.12.2010 року у справі № 2-614/10, проведено станом на 20.09.2010 року, при цьому після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося, відтак правильним є висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 348 669, 51 грн., розрахунок яких проведено після зміни строку виконання кредитного договору.

Крім цього, суд першої інстанції врахував, що ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" нарахувало інфляційні втрати та 3% річних на суму заборгованості по процентах 348669,51 грн. за період з березня 2018 року по лютий 2019 року, при цьому, оскільки суд прийшов висновку, що нарахування процентів є безпідставним, відтак нарахування інфляційних втрат та 3% річних на дану суму заборгованості є безпідставним та таким, що не підлягає стягненню.

В свою чергу, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Суд першої інстанції встановивши виконання ОСОБА_4 у серпні 2016 року зобов`язання за кредитним договором відповідно до рішення Трускавецького міського сулу Львівської області від 24.12.2010, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження № 44308790 від 03.08.2016 та №44308790 від 03.08.2016, прийшов правильного висновку про припинення іпотеки, яка є похідною від основного зобов`язання, із виключенням запису з Державного реєстру іпотек та зняттям обтяження з квартири, яка була предметом іпотеки, одночасно із виключенням запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

З огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, колегія суддів вважає по суті правильними висновок суду першої інстанції про задоволення вимоги позивача про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими.

Що стосується доводів апеляційної скарги ТзОВ «КУА «Фінекс-Капітал» на додаткове рішення від 05 грудня 2019 року, яким стягнуто з відповідачів в користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 гривень з кожного, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

15.11.2019 до закінчення розгляду справи по суті представник ОСОБА_2 адвокат Бердар С.В. подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив призначити додаткове судове засідання для визначення розміру судових витрат.

29.11.2019 адвокат Бердар С.В. звернувся із заявою про доручення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача до суду першої інстанції надано: договір про надання правничої допомоги від 15.12.2018 № 12/18, який ОСОБА_2 уклала із адвокатським об`єднанням «Форсеті»; акт про надання правничої допомоги № 1ц від 16.11.2019 року адвокатським об`єднанням «Форсеті» у справі № 457/15/19, на загальну суму 11 000 грн., яка полягала в написанні позовної заяви, аналізі зустрічної позовної заяви та вивченні доданих доказів, написанні додаткових пояснень по справі, представництві інтересів ОСОБА_2 у судових засіданнях 28.03.2019 року, 22.04.2019 року, 15.10.2019 року, 05.11.2019 року, 15.11.2019 року.

Згідно із квитанцією № 0,0,,1 від 20.11.2019 року ОСОБА_2 сплатила на рахунок адвокатського об`єднання «Форсеті» 11 000 грн. за надані послуги.

Враховуючи складність справи та виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення в рівних частинах із відповідачів за первісним позовом ТзОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на користь позивачки ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, які понесла позивачка при розгляді цивільної справи.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 15 листопада 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 грудня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

Н.О. Шеремета