Справа № 465/3977/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1587/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.

секретаря: Савчук Г.В.

за участю: представника ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» - Жбадинського В.О., Шаваровського Т. Б., його представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 березня 2020 року у справі за заявою позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», а саме: паркомісце 7, рестраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа - 11, 3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 10,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 19, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 9,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 11,3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 5,8 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилався те, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває справа № 465/3977/19 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості за договором. У відповідності до п. 2 вказаного договору про розірвання, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Антоновою В. І. від 28.03.2019 року ТОВ "КУА "Оптимум" зобов`язується протягом 40 робочих днів повернути ОСОБА_2 , забезпечувальний платіж, а саме - 1556307,04 грн шляхом перерахування грошових коштів на його рахунок. ТОВ "КУА "Оптимум" йому повернуло лише 250000 грн із 1556307,04 грн, що є неналежним виконанням свого зобов`язання. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2020 за пошуком - кодом ЄРДПОУ ТОВ "КУА"Оптимум" у компанії з нерухомого майна наявні лише нежитлові площі та паркомісця. ТОВ "КУА"Оптимум", продовжує свою господарську діяльність, може відчужити наявне нерухоме майно, внаслідок чого буде неможливо виконати рішення суду.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06 березня 2020 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 465/3977/19 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості за договором - задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», а саме: паркомісце 7, рестраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа - 11, 3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 10,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення №19, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 9,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 11,3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 5,8 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в межах ціни позову, на суму 1411 508,44 грн.

Ухвалу суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» , подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що оскаржувана ухвала, окрім посилань на загальні норми процесуального права, не містить мотивів співмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів ТОВ «КУА «Оптимум». Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім того, вказує, що предметом спору є захист прав споживача та стягнення грошових коштів, натомість арештовані нежитлові приміщення не є предметом спору. Оскаржувана ухвала не містить посилання на докази вартості майна, на яке судом накладено арешт у якості забезпечення позову. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін(а.с.218-230 т.1)

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» - Жбадинський В.О апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, з мотивів, викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки між сторонами дійсно наявний спір про стягнення заборгованості за договором та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі ухвалення рішення на користь позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», а саме: паркомісце 7, рестраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа - 11, 3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 10,6 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 19, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12,2 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 9,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 12 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 11,3 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення № 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, загальна площа, - 5,8 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстав для висновку про те, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в даній справі позовними вимогами та що не вжиття цього виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся немає.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Вказані висновки зазначені в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 752/6255/18 та від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву позивача про забезпечення позовних вимог не врахував вимог зазначених процесуальних норм та не обґрунтував припущення того, що невжиття заходів для забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у цій справі.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що в суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 березня 2020 року слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 березня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:10.12.2020

Головуючий

Судді