Справа № 466/4252/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Пилип`юк Г.М.,

за участю секретаря - Дмитрук Р.-А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.03.2005 року у розмірі 38 877,44 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № SAMDN4424 від 28.03.2005 року про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 31.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 38 877,44 гривень, з яких: 6954,28 гривень заборгованість за кредитом; 31923,16 гривні заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 38 877,44 гривень, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду.

Позивач 05.05.2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з вищевказаним позовом, 27.07.2016 року було винесено заочне рішення по справі, яким позов задоволено в повному обсязі, 16.04.2019 року представником відповідача було подано заяву про перегляд заочного рішення, та 08.07.2019 року заочне рішення було скасоване та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. 23.07.2019 р. від представника відповідача та 24.07.2020 року і представника позивача поступили клопотання про передачу справу за територіальною підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова. Ухвалою суду від 24.07.2019 року справу було передано за територіальною підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.10.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23 липня 2019 року на адресу суду поступив відзив від відповідача на позовну заяву. Вважає, що слід застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог у відповідності до вимог ст.257 ЦПК України, зазначив, що відповідно до правового висновку зазначеного в постанові від 14.03.2018 року Великої Палати Верховного суду, строком остаточного виконання зобов`язань за кредитним договором є визначена в договорі дата кінцевого терміну погашення заборгованості, а не термін повного припинення зобов`язань боржника. Підкреслює, що відповідач отримала платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У договорі зазначено, що відповідачка отримала кредит в розмірі 4000 грн, та термін дії картки 2 роки. Звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування, таким чином, банк втратив право нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором починаючи з 28.03.2007 року, а тому судом було неправомірно нараховано суму відсотків та неустойки. Також просив стягнути з позивача судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позову та до нього слід застосувати встановлені законом правила позовної давності.

19 серпня 2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, де зазначається, що строк позовної давності позивачем було дотримано, також зазначив, що представник відповідача заявив перевищену суму витрат на правову допомогу, вона неспівмірна із складністю цивільної справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав клопотання, в якому позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив та просить розглядати справу у його відсутності, що суд вважає за можливе.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, 25.09.2020 р. подали заяву про розгляд справи без їх участі, просили відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, суд прийшов до висновку, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи та слід ухвалити рішення на підставі поданих суду доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.03.2005 року відповідачем була підписано Договір про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки № SAMDN4424 на отримання кредиту у розмірі 4000,00 грн. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Протягом 30 днів з моменту виникнення заборгованості проценти зараховуються за ставкою 0,01 % річних. Дія кредитного ліміту зупиняється в останній день місяця, до якого діє картка, якщо інше не зазначено в цьому договорі. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від остатку заборгоаваності за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Тариф за отримання готівки 3 % від суми операції. Термін дії картки 2 роки.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 31.03.2016 року становить 38 877,44 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6954,28 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 31 923,16 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.7-11), станом на 31.03.2016р. загальний розмір заборгованості становить 38 877,44 грн., з яких 6954,28 залишок заборгованості за тілом кредиту, 31923,16 заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість.

Згідно укладеного договору № SAMDN4424 від 28.03.2005 року про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році, а не 36%, як зазначено позивачем. Дія кредитного ліміту зупиняється в останній день місяця, до якого діє картка, якщо інше не зазначено в цьому договорі. Термін дії картки 2 роки.

Оскільки договір про відкриття картрахунку був укладений 28.03.2005 року, у договорі було узгоджено, що дія кредитного ліміту зупиняється в останній день місяця, до якого діє картка, а така діє два роки, тобто до 28.03.2007 року, припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти після сплливу визначеного договором строку кредитування.

Таким чином банк втратив право нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором починаючи з 28.03.2007 року.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Зокрема, у Постанові зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас, щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, яка утворилась за кредитним договором №SAMDN4424 від 28 березня 2005 року з фактично отриманої суми кредитних коштів, суд відмовляє у задоволенні такої, оскільки заборгованість виникла поза межами строку позовної давності.

Зокрема, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що саме 28.03.2007 року розпочався строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, тобто з наступного дня повернення кредиту. Оскільки, як вбачається з договору, дія кредитного ліміту зупиняється в останній день місяця, до якого діє картка, якщо інше не зазначено в цьому договорі. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від остатку заборгоаваності за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Термін дії картки 2 роки.

Строком остаточного виконання зобов`язань за кредитним договором є визначена в договорі дата кінцевого терміну погашення заборгованості, а не термін повного припинення зобов`язань боржника.

Строк кредитного договору закінчився в останній день місяця, до якого діє картка, відповідно з 28.03.2007 року розпочався перебіг строку позовної давності. Однак, із позовом банк звернувся до суду 05.05.2016 року, тобто за межами встановленого трирічного строку позовної давності з моменту порушення його права щодо виконання боржником обов`язку з повернення фактичної отриманої суми коштів.

Відтак, покликання відповідача на сплив позовної давності включно з вимогою за процентами, по суті є правильним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відтак, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог пілягають стягненню на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК на користь відповідача 13640, 60 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г. М. Пилип`юк

Оригінал рішення.