Справа № 447/346/19 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/1093/20 Категорія: 8 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Карпук А. К., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про припинення приватного обтяження за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») про припинення приватного обтяження.

Позовні вимоги мотивував тим, що 17 січня 2012 року він набув у власність транспортний засіб марки Mitsubishi, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , про що Стрийським ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Позивач зазначав, що на час реєстрації будь-яких арештів, обтяжень, заборон щодо вказаного транспортного засобу не було. Звернувшись 07 лютого 2019 року до Новороздільської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області та отримавши Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 58312827, він дізнався про приватне обтяження транспортного засобу, а саме заставу рухомого майна, зареєстроване 11 лютого 2014 року за № 14178628 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», у зв`язку з чим виникла необхідність судового захисту його права власності на транспортний засіб.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд припинити приватне обтяження, а саме застави рухомого майна транспортного засобу марки Mitsubishi, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстроване 11 лютого 2014 року за № 14178628 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про дане обтяження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 10 грудня 2020 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент реєстрації позивачем ОСОБА_1 спірного автомобіля 17 січня 2012 року, застава цього транспортного засобу була чинною, не припиненою, зареєстрована згідно відповідного запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, у зв`язку з чим вважав, що підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (заставодержатель) та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №6749-024/08Р, згідно умов якого його предметом є своєчасна оплата позичальником вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу № 241008/425 від 24 жовтня 2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договором страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі та з врахуванням вимог п. 6.1.11. даного договору, банк надає позичальнику кредит в національній валюті на загальну суму 110 925 грн (а.с.43).

Також встановлено, що 27 жовтня 2008 року між вказаними сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 6749-024/08Р, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3769 (а.с.55-59). Предметом застави згідно зазначеного договору був транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 1.7. договору застави, заставодавець не має права відчужувати предмет застави, передавати право володіння та користування предметом застави або заставляти його іншим особам до повного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Як вбачається з свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, 17 січня 2012 року ОСОБА_1 набув право власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.7).

31 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 6749-024/08Р від 27 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Згідно витягу з реєстру боржників до договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами № 2 від 31 травня 2017 року, новий кредитор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Звертаючись до суду із цим позовом про припинення приватного обтяження, а саме застави автомобіля марки Mitsubishi, модель Lancer, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вказував, що на час придбання цього транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження цього майна.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини 1, 2 ст. 590 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено з матеріалів справи, на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про його обтяження були відсутні, у зв`язку з чим суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки останній є добросовісним набувачем автомобіля марки Mitsubishi, модель Lancer, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а тому відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Доказів, які б свідчили про наявність відомостей про обтяження спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час його придбання позивачем (17 січня 2012 року), відповідачі у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не надали.

З наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що приватне обтяження застава рухомого майна, зареєстровано - 11 лютого 2014 року за № 14178628 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: договір застави транспортного засобу № 6749-024/08Р 27 жовтня 2008 року, АКБ «Правекс Банк», об`єкт обтяження: автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Доказів того, що застава спірного автомобіля зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 жовтня 2008 року (день укладення договору застави транспортного засобу), як помилково вважав суд першої інстанції, матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування державної реєстрації обтяження, накладеного на автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження, а саме заставу рухомого майна транспортного засобу марки Mitsubishi, модель Lancer 2.0І, 2008 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстроване 11 лютого 2014 року за № 14178628 Державним підприємством «Інформаційний цент» Міністерства юстиції України.

Разом з тим, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню вимога позивача про припинення приватного обтяження - застави рухомого майна спірного транспортного засобу, що належить на праві власності позивачу, оскільки у відповідності до вимог ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження вважається припиненим з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. При цьому, вказані відомості вносяться державним реєстратором, а в разі відмови державного реєстратора вчинити зазначені дії, вони можуть бути оскаржені в передбаченому Законом порядку.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги у вказаній частині.

Таким чином, зазначене свідчить, що вказана вимога є передчасною, оскільки момент припинення обтяження пов`язаний з моментом його державної реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , то відповідно до наведених вище положень ЦПК України на його користь з відповідачів ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в рівних частинах підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної карги, що становить 1921 грн (768 грн 40 коп. + 1 152 грн 60 коп.), по 960 грн 50 коп. з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження, а саме: заставу рухомого майна транспортного засобу марки Mitsubishi, модель Lancer 2.0І, 2008 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстроване 11 лютого 2014 року за № 14178628 Державним підприємством «Інформаційний цент» Міністерства юстиції України, боржник ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , обтяжувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ідентифікаційний код 38750239.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) з кожного по 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: