Справа 522/1959/17
Провадження № 8/522/21/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Одеської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання свідоцтва на спадщину за заповітом недійсним та нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

До суду 13 лютого 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 , згідно якої просив рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 року переглянути за нововиявленими обставинами. Як на нововиявлену обставину посилався на неповноту матеріалів спадкової справи №537/2013, наявну у матеріалах справи, зокрема, на відсутність заяви про прийняття спадщини за підписом заповідача ОСОБА_3 , висновок суду ґрунтувався на відсутності цієї заяви. Додатково посилався на те, що про відсутність вказаної заяви йому стало відомо за три місяці до цього, при ознайомленні з матеріалами іншої цивільної справи №522/11983/15. Отже, посилався на його необізнаність вказаних обставин на час розгляду даної справи. Отже, вважає, що справа №522/1959/17 має бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.02.2020 року.

У судове засідання 26.02.2020 року з`явився заявник та відповідач ОСОБА_2 , розгляд справи був відкладений на 10.03.2020 року з метою належного сповіщення інших сторін.

У судове засідання 10.03.2020 року з`явився заявник та відповідач ОСОБА_2 ..

Інші учасники процесу: представники Шостої Одеської державної нотаріальної контори та Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явились, були сповіщені належним чином.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 429 ЦПК України, суд ухвалив проводити справу за відсутності представників нотаріальної контори та управління юстиції, зважаючи на спрощений порядок розгляду даної заяви, інше належне сповіщення та відсутності будь-яких клопотань з їх сторони.

Заявник ОСОБА_1 подану заяву підтримав та просив задовольнити, посилаючись на неповноту спадкової справи (а саме за відсутності заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини в 2006 році), про існування даної заяви він дізнався в вересні 2019 року (за розглядом справи №522/11983/15). Вважає, що засвідчена заява свідчить про те, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину автоматично, та на думку заявника свідчить про те, що він не проживав у квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти заяви та просила відмовити. Посилалась на те, що коли померла ОСОБА_4 , то ОСОБА_3 написав заяву про прийняття спадщини та протягом 5 років нотаріус все перевіряв та видав відповідний документ про належність ОСОБА_3 75 % квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично відсутні нововиявлені обставини у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно до ч.4 вищевказаної статті, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно роз`яснень ВССУ у постанові Пленуму від 30.03.2012 № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», передбачений ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 3, 4, 5 постанови, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (п.7 постанови Пленуму).

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України, у редакції на час розгляду справи судом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявник підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами зазначив як обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зазначена підстава передбачена п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України.

Суд вбачає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року, було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Одеської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання свідоцтва на спадщину за заповітом №7-525 на 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , недійсним та нікчемним.

Вказані рішення судів 1ї та 2ї інстанції були залишені без змін постановою Верховного суду від 07.11.2019 року (т.2, а.с.69-72).

При цьому, суд вбачає, що судами при розгляду даної цивільної справи досліджувались матеріали спадкової справи №537/2013, розпочатою 08 жовтня 2013 року, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т.1, а.с.88-123). Суд вбачає, що при розгляді справи судом надано оцінку наявним у справі доказам та їх належності.

З огляду на викладені правові норми, суд приходить до висновку про недоречність посилань заявника на неповноту матеріалів спадкової справи №537/2013, оскільки остання була заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та фактично не повинна була містити заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після померлої матері.

При цьому, суд вбачає, що листом від 22.06.2015 року, адресованим ОСОБА_1 , Головним управлінням юстиції в Одеській області було повідомлено про наявність у матеріалах спадкової справи №749/2006 до майна ОСОБА_4 заяви ОСОБА_3 від 24.10.2006 року про прийняття спадщини після матеріали ОСОБА_4 (т.1, а.с.128-130).

А тому суд вважає безпідставність доводів заявника про те, що він дізнався про існування такої заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після матері лише в вересні 2019 року (в рамках цивільної справи №522/11983/15), оскільки докази спростування цього наявні в матеріалах даної справи (а саме вказаний лист ГУЮ в Одеській області від 22.06.2015 року).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача на неповноту спадкової справи не знайшли свого належного підтвердження за розглядом справи, та, окрім того, наведені заявником обставини не є нововиявленими.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що на час розгляду даної заяви, відсутні визначені ст. 423 ЦПК України підстави для перегляду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, тому, згідно п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2-13, 23, 247, 258, 260, 423, 424, ч.1 ст.425 , 427, 429 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шостої Одеської державної нотаріальної контори, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання свідоцтва на спадщину за заповітом недійсним та нікчемним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16.03.2020 року.

Суддя Домусчі Л.В.