Провадження № 2/487/1351/20
04.12.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Кузьменка В.В.,
за участю секретаря судового засідання - Рафальської Т.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщені суду цивільну справу за позовною заявою Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.01.2020 року справу передано до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2020 року ОСОБА_2 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.01.2017 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Посилаючись на обов`язок відповідача відшкодувати ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відшкодовані потерпілим особам матеріальні збитки в порядку регресу, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 14 651,12 грн. та 1921 грн. судових витрат.
Відповідач до суду жодних заяв, клопотань та відзив не надав.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судом встановлено, що 16.12.2016 року в м. Миколаєві трапилась дорожньо - транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3 та автомобіля ГАЗ 3110, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням водія ОСОБА_1 в результаті дорожньо - транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК "ПЗУ Україна" автомобіль.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.01.2017 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в Публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7637508.
ПАТ "НАСК "Оранта" відмовила у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог ПАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідачем не подано.
Враховуючи вище зазначене, суд вважає позовні вимоги про відшкодування заподіювачем шкоди витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування законними та обґрунтованими.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 200, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.В. Кузьменко