Справа № 740/3738/19
Провадження № 2/740/124/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 12 вересня 2017 року за № 18964 таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.О. перебуває на виконанні виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 12 вересня 2017 року за № 18964, яким стягнуто з позивача на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором за період з 01.02.2015 року по 12.09.2017 року, а саме 26630,89 гривень строкова заборгованість, 14,80 гривень прострочена заборгованість, 174892,42 гривень прострочена заборгованість по нарахованих відсотках. Сума частини заборгованості становить 201838,11 гривень та сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Саме з отриманих документів з ДВС позивачу стало відомо про спірний виконавчий напис. Так рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2014 року вирішено спір щодо виконання кредитного договору № 935/6-281 від 25.10.2007 року та стягнуто з відповідача та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 286309,30 гривень заборгованості. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.2015 року рішення суду змінено в частині стягнутих сум. Отже наявність судового рішення про дострокове стягнення з боржника заборгованості по кредитному договору надає кредитору право лише на отримання сум передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, а не на виконання кредитного договору № 935/6-281 від 25.10.2007 року. Тобто на час вчинення виконавчого напису нотаріусом кредитний договір припинив свою дію. Вимоги банку не були безспірними, виконавчий напис виданий з порушенням Закону України «Про нотаріат». Крім того ПАТ «Укрсоцбанк» направляв позивачу листи 05.05.2011 року та 18.08.2014 року з вимогою про погашення заборгованості, тому строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису сплинув у 2014 році, оскільки у банка право дострокового погашення заборгованості виникло 05.05.2011 року. Вказані обставини є підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Прокопець С.М. не з`явились від представник позивача надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи в його та позивача відсутність.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, в справі мається відзив відповідача в якому Банк просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог та вважає, що вони є безпідставними, необґрунтованими та суперечать діючому законодавству. Банком було подано нотаріусу повний пакет документів за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у спосіб передбачений законодавством. Оскільки рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 02.03.2015 року по справі № 740/4760/14 не виконано, Банк скористався своїм правом на стягнення не погашеної заборгованості позасудовим шляхом. Отже при вчиненні виконавчого напису нотаріусом в повній мірі дотримано вимого чинного законодавства.

Треті особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, тому суд розглянув справу в їх відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

25 жовтня 2007 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 935/6-281, за умовами якого позивач отримала кредит в банку в розмірі 200000 гривень зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 19 жовтня 2032 року (копія на а.с. 27-29), а також іпотечний договір за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту житловий будинок по АДРЕСА_1 (копія на а.с. 24-26).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 286309,30 гривень заборгованості за кредитним договором № 935/6-281 та судовий збір (копія на а.с. 14-15).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року змінено рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року, а саме зменшено суму заборгованості, що стягується солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з 286309,30 гривень до 284552,36 гривень (копія на а.с. 16-19).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року залишено без змін (копія на а.с. 20-21).

09.06.2017 року проведено електронні торги з реалізації предмета іпотеки квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 в порядку виконання виконавчого листа виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 19.12.2014 року; 03.07.2017 року головним державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Пампурою Д.С. складено акт про реалізацію предмета іпотеки (копії на а.с. 22-23).

12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем був вчинений виконавчий напис та зареєстрований в реєстрі за № 18964, за яким запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту № 935/6-281 від 25 жовтня 2007 року боржником за яким є ОСОБА_1 ; стягнення заборгованості проводиться за період з 01 лютого 2015 року по 12 вересня 2017 року; сума частини заборгованості складається з: 26630,89 гривень строкова заборгованість, 14,80 гривень прострочена заборгованість, 174892,42 гривень прострочена заборгованість по нарахованих відсотках. Сума частини заборгованості становить 201838,11 гривень та сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (копія на а.с. 7).

Інформацією про виконавче провадження та постановами виконавців підтверджується, що 12 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним Олександром Петровичем відкрито виконавче провадження по виконавчому напису № 18964 від 12.09.2017 року. Крім того 12 квітня 2019 року винесено постанови про стягнення з боржника основної суми винагороди, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, 25 квітня 2019 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, 31 травня 2019 року передано на реалізацію житловий будинок та земельну ділянку які розташовані по АДРЕСА_1 (копія на а.с. 8-13).

Детальною інформацією про юридичну особу, рішенням № 5/2019 єдиного акціонера акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів товариства «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року, передавальним актом від 11 жовтня 2019 року (копії на а.с. 118-132) підтверджується припинення юридичної особи АТ «Укрсоцбанк» та реорганізацію шляхом злиття АТ «Укрсоцбанк» з АТ «Альфа-Банк».

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В матеріалах справи містяться рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року та Апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року про стягнення з позивача на користь Банку заборгованості за кредитним договором. Зі змісту рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2014 року вбачається, що 05 травня 2011 року, 18 серпня 2014 року Банком направлено боржнику лист з повідомленням про заборгованість за договором кредиту та пропозицією сплатити борг.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк».

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

З огляду на зазначене можна зробити такі висновки.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року № 310/11534/13-ц.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Також приватний нотаріус залишив поза увагою, що у Банка була відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінився, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно зазначеної Банком у заяві про вчинення виконавчого напису суми заборгованості по відсотках за кредитним договором за період з 01 лютого 2015 року по 12 вересня 2017 року у розмірі 174892,42 гривні, розрахунок проводився після дострокового стягнення кредитного боргу.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у нотаріуса не було підстав вважати заборгованість ОСОБА_1 перед Банком безспірною. Розрахунок складових боргу вказані в оспорюваному виконавчому написі є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача і не є підставою для стягнення відповідних сум та доказом безспірності розміру грошових вимог Банку до боржника.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 18964, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позовні вимоги задоволено, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 768,40 гривень у відшкодування сплаченого судового збору.

Крім того слід скасувати заходи забезпечення позову вжиті згідно ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 01 серпня 2019 року у виді зупинення стягнення виконавчого документа - виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 12.09.2017 року за № 18964.

Керуючись ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 18964 яким запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту № 935/6-281 від 25 жовтня 2007 року боржником за яким є ОСОБА_1 ; стягнення заборгованості проводиться за період з 01 лютого 2015 року по 12 вересня 2017 року; сума частини заборгованості складається з: 26630,89 гривень строкова заборгованість, 14,80 гривень прострочена заборгованість, 174892,42 гривень прострочена заборгованість по нарахованих відсотках. Сума частини заборгованості становить 201838,11 гривень та сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Заходи забезпечення позову вжиті згідно ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 01 серпня 2019 року у виді зупинення стягнення виконавчого документа - виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 12.09.2017 року за № 18964, скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко