Провадження № 2/127/4690/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про встановлення факту утримання дітей та звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про встановлення факту утримання дітей та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Позов мотивований тим, що згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2014 року по цивільній справі №127/2709/14-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу діти сторін: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за спільною домовленістю сторін, залишилися проживати разом із матір`ю відповідачем по справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі №127/14573/14-ц, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області, з позивача стягнено на утримання дітей аліменти у розмірі 2/3 частки всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_5 старша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття і стягнення на неї аліментів було припинено, розмір стягнення з позивача аліментів на трьох малолітніх дітей становив 1/2 частки всіх видів його доходу.

Аліменти позивач сплачував регулярно, про що свідчать розписки відповідача в матеріалах виконавчого провадження.

В травні 2018 року відповідач вирішила поїхати за кордон на заробітки і діти залишились під наглядом позивача.

В кінці липня 2018 року відповідач повернулась додому та повідомила, що робота була важкою, а заробіток малий.

Оскільки відповідач перервала роботу та повернулась додому майже без заощаджень з метою підготовки дітей до школи і садочку позивач перерахував відповідачу 29.07.2019 року і 30.07.2019 року по 2000 грн. на утримання дітей.

Відповідач не підготувала дочку ОСОБА_7 до школи, а сина ОСОБА_8 в коледж, що змушений був робити позивач, який згодом повідомив відповідачу, що не матиме можливості надавати додаткові кошти на утримання дітей за жовтень та листопад 2018 року, оскільки брав позику, яку доведеться повернути.

Відповідач з 04.02.2015 року на підставі рішення суду по цивільній справі №127/14573/14-ц отримує з позивача аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини всіх доходів щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №47504852 за період з 01.06.2018р. по 01.11.2019р. на утримання трьох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розмір заборгованості становить 20969,50 гривень.

Станом на 01.09.2019 року розмір заборгованості становить 26169,50 - (1120,00 х 2 + 4000,00) = 19929,50 гривень.

З огляду на те, що в період за червень і липень 2018 року, під час перебування відповідача за кордоном, діти фактично знаходились на утриманні позивача, то сума заборгованості підлягає зменшенню на суму нарахувань за цих два місяця і становить 19929,50 - (1498,50 х 2) = 16932,50 гривень.

Також починаючи з 01 серпня 2018 року по теперішній час син сторін, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на повному утриманні позивача, а відповідач взагалі не бере участі в його утриманні. Отже, сума заборгованості підлягає зменшенню на суму нарахувань за утримання сина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.08.2018 р. по 04.09.2019 р. і становить 16932,50 - (1498,50 : 3 х 5 + 1680 : 3 х 8) = 9955,00 гривень.

Оскільки діти знаходились на утриманні позивача два місяця, червень і липень 2018 року, а син, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на повному утриманні позивача з 01.08.2018 року по теперішній час, то у відповідача виникає обов`язок сплачувати позивачу грошові кошти на утримання дітей за період їх перебування на утриманні батька.

Якщо рахувати розмір грошових коштів, які відповідач зобов`язана була витратити на утримання дітей за період їх перебування на утриманні позивача в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то за утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за червень і липень 2018 року відповідач повинна була витратити (1492 : 2 x 2) + (1559 : 2 x 2) = 3051,00 гривень.

А розмір грошових коштів, які відповідач зобов`язана була витратити на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.06.2018 року по 04.09.2019 року в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму становить (1492 : 2 х 1) + (1559 : 2 х 5) + (1626 :2x7) + (1699 :2x2) = 12033,50 гривень.

Отже, мінімальний розмір грошових коштів, які відповідач повинна була витратити на утримання дітей на період їх перебування на повному утриманні позивача становить 3051грн. +12033,50 грн. =15084,0 грн.

Враховуючи вищевикладене, на думку позивача, у суду є всі підстави звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №47504852 за період з 01.06.2018 року по 01.09.2019 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 позов підтримав. Суду пояснив, що коли мати ОСОБА_2 поїхала на заробітки за кордон, старша сестра ОСОБА_11 відмовилась доглядати за двома малолітніми дітьми : ОСОБА_7 і ОСОБА_9 . Мати залишила дві банківські картки, на одній було 2000 грн., на іншу мали надійти гроші. 4000 грн. ОСОБА_10 з картки не знімав, хто саме зняв ці кошти йому невідомо. Батько ОСОБА_1 приходив до дітей, найняв повара, яка готувала дітям, в тому числі йому ОСОБА_8 , їсти, яку він привозив додому. Всі грошові питання здійснювались лише за участю ОСОБА_8 . Гроші на їжу давав йому батько, також ОСОБА_10 зняв 1000 грн. з картки, яку йому залишила мати, і 1000 грн. дала зі свого заробітку старша сестра ОСОБА_12 . Коли приїхала мати із-за кордону на початку серпня 2018 р., вона купила ОСОБА_8 дві пари шортів, футболки, джинси, макасіни.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Згідно з їхніми запереченнями в судовому засіданні та відзивом на позов, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 47504852 сума боргу на 01.11.2019 складає 20 969, 50 грн. До червня 2018 року заборгованість відсутня. Позивачу нараховувались аліменти в розмірі 1/2 частки його заробітку на утримання 3 дітей. Фактично нараховувалась сума 1498, 50 на трьох дітей, тобто на одну дитину 499,50 грн., які не сплачувалися. Державний виконавець виходила із суми середньої заробітної плати для даної місцевості станом на друге півріччя 2018 року та 2019 рік, яка за її даними становила 2997 грн. в 2018 році та 3360 грн. в 2019 році. За статистичними даними середня заробітна плата по Вінницькій області становила у середньому 8038 грн. в 2018 році та 9055 грн. в 2019 році. Можливо в довідці зазначено заробітну плату позивача, тоді не зрозуміло, за які кошти він утримував дітей. У вересні 2019 року в зв`язку з досягненням повноліття сином ОСОБА_8 , нарахування аліментів на його утримання припинено, розмір аліментів зменшився до 1/3 частки всіх видів заробітку боржника. Доказів про перерахунок аліментів щомісячно позивач суду не надав. Згідно з випискою з банківського рахунку за період червень 2018 - листопад 2018 року коштів від ОСОБА_1 на картковий рахунок відповідача не надходило. Суму 4000 грн., яку як стверджує позивач він перерахував в липні 2018 року, відповідач підтвердити не може, ці кошти вона не отримувала, оскільки перебувала на заробітках за кордоном. Твердження позивача про те, що відповідач з травня по серпень 2018 працювала за кордоном, а в цей час діти були на його утриманні не відповідають дійсності. Позивачем не надано доказів про його доходи, якщо він не сплачував коштів на утримання дітей навіть в мізерному (499 грн. на дитину) розмірі, то звідки у нього кошти для повноцінного утримання дітей. Згідно з даними закордонного паспорту відповідач 11 червня 2018 року перетнула кордон України, а 02 серпня 2018 року повернулась в Україну. В цей період неповнолітні діти залишались під наглядом дочки ОСОБА_12 , яка в 2015 році досягла повноліття. Кошти на утримання дітей відповідач залишила, крім того ОСОБА_12 мала самостійний заробіток.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дала показання суду про те, що вона є старшою дочкою сторін. На час перебування матері за кордоном влітку 2018 року вона весь час доглядала за своїми малолітніми сестрами. Дві банківські картки з наявними на них грошовими коштами мати залишила старшому брату ОСОБА_8 . Батько ОСОБА_1 в цей час просто навідувався в гості. Всі витрати із забезпечення дітей здійснює мати відповідач по справі. Брат ОСОБА_10 самостійно відмовляється від допомоги матері, оскільки принципово перебуває на стороні батька. Проте, всі діти, в тому числі і ОСОБА_10 , мешкають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Амір харчується нарівні із свідком та молодшими дітьми їжею з одного холодильника, яку купує і готує їх мати. Після розлучення з матір`ю батько у квартирі не мешкає. Перед від`їздом за кордон мати домовилась з батьком про те, щоб він дивився за дітьми, але він цього не робив. А та їжа, яку інколи готувала повар на замовлення батька, була одноманітна і несмачна, молодші діти не бажали її їсти. Тому тягар догляду за дітьми було покладено на старшу сестру ОСОБА_12 . Певний час вона забирала молодших дітей із собою на роботу, де працювала офіціантом, але згодом їй було важко встигати. ОСОБА_12 залишила роботу, коштів на утримання дітей не було, і вона попросила матір повернутись із-за кордону. Мати була змушена перервати роботу за кордоном і повернулась додому. Вона купила багато одягу і взуття сину ОСОБА_8 . Вона його дуже любить. Свідку відомо про те, що на банківських картках, які залишила мати сину ОСОБА_8 перед від`їздом за кордон, було біля 5000 грн. З цих коштів ОСОБА_10 не давав коштів свідку на утримання молодших сестер.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази в справі, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2014 року по цивільній справі №127/2709/14-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу діти сторін: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за спільною домовленістю сторін, залишилися проживати разом із матір`ю - відповідачем по справі ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 .

Батько ОСОБА_1 після розірвання шлюбу за цією адресою не проживає.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області в цивільній справі №127/14573/14-ц, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області з позивача стягнено на утримання дітей аліменти у розмірі 2/3 частки всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_5 старша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття і стягнення на неї аліментів припинено, розмір стягнення з позивача аліментів на трьох дітей становив 1/2 частку всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно.

ІНФОРМАЦІЯ_6 син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг повноліття і стягнення на нього аліментів припинено, розмір стягнення з позивача аліментів на двох малолітніх дітей становить 1/3 частку зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №47504852 за період з 01.06.2018 р. по 01.11.2019 р. складає 20969,50 грн.

Всі інші обставини, на які позивач посилається в позовній заяві, не доведені належними, допустимими і достатніми доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експерті; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.ч. 13 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Норма матеріального права, що підлягає застосуванню до виниклих правовідносин ч. 2 ст. 197 СК України, відповідно до якої за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Про тяжку хворобу позивач в позовній заяві не зазначає, а інші обставини, на які посилається позивач, навіть за умови їх доведеності, на переконання суду, не мають істотного значення для звільнення платника ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 197 СК України, ст.ст. 4,76-81, 89, 141,263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 28.02.2020 р.

Суддя