У Х В А Л А

іменем України

"11" березня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О.І.,

за участі секретаря Сокур О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міськрайонне управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління держгеокадастру у Київській області,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міськрайонне управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління держгеокадастру у Київській області.

Ухвалою судді від 20 січня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 лютого 2020 року о 17 год. 00 хв.

Підготовче засідання відкладено до 26 березня 2020 року о 15 год. 30 хв., за клопотанням представника позивача.

05 березня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі 357/13505/19, в якій він просить:

1. Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міськрайонне управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування з чужого незаконного володіння 1/3 частки земельної ділянки, шляхом накладення арешту та заборони відчуження на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0860 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :03:008:0150.

2. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 420,40 грн.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 , як власник земельної ділянки площею 0,0860 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки :03:008:0150, може у будь-який момент та у будь-який спосіб розпорядитися 1/3 часткою спірної земельної ділянки на користь третіх осіб, що в свою чергу позбавить позивача по справі можливості відновити його порушене право, а також може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на 1/3 частку спірної земельної ділянки є співмірними із заявленими позовними вимогами: визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 915204 виданого 20.09.2007 року Управлінням земельних ресурсів у м. Біла Церква на ім`я ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2004 року, серії НОМЕР_1 згідно до якого ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0860 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :03:008:0150. Державний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 64; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0860 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки :03:008:0150, оскільки їх невжиття може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог позивача.

Крім цього, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту та заборони відчуження на 1/3 частку спірної земельної ділянки, надасть можливість для зупинення незаконного відчуження відповідачем спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, зокрема на користь добросовісних набувачів, що також буде мати місце порушення прав та інтересів останніх.

Необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову зумовлено тим, що саме такий вид забезпечення позову гарантує виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Крім того, правова позиція Верховного Суду України підтверджує необхідність при застосуванні такого способу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно конкретизувати його дію, тобто вказувати саме про заборону на відчуження, що повинно виключити можливість обмеження права користування нерухомим майном у повному обсязі.

Тим самим застосування такого арешту у вигляді заборони на відчуження стосуватиметься конкретного нерухомого майна і поширюватиметься не лише на відповідача, а й усіх «причетних» до його можливого відчуження суб`єктів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З наданих до суду матеріалів, вбачається, що між позивачем та відповідачем дійсно існує спір щодо земельної ділянки площею загальною площею 0,0860 га яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :03:008:0150.

Судом встановлено, що заявлений позивачем такий вид заходів забезпечення позову як накладення арешту на земельну ділянку, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної цивільної справи. Таке забезпечення позову, виходячи з предмету спору, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку є обґрунтованою, оскільки порушено права позивача і звернення з заявою про забезпечення позову здійснено з метою його захисту. Відповідач має реальну можливість розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд до ухвалення рішення у справі, може вчиняти дії щодо його поділу та об`єднання, а за певних умов і відчуження іншим особам.

Отже, невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

Суд вважає, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачеві збитки.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Стосовно стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 сплаченого судового збору в сумі 420,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки не грунтується на вимогах діючого законодавства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258, 353-354 ЦПК України, ст. 124 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільног опроцесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міськрайонне управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління держгеокадастру у Київській області задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: міськрайонне управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління держгеокадастру у Київській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, витребування з чужого незаконного володіння 1/3 частки земельної ділянки, шляхом накладення арешту та заборони відчуження на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0860 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер :03:008:0150.

В іншій частині вимоги, - відмовити.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов