Справа № 521/8786/20
Провадження № 2/521/2726/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ПОЛІС» до Приватного підприємства «МКО-ТРАНС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «Фінансова компанія «ПОЛІС» з позовом до Приватного підприємства «МКО-ТРАНС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та просить суд стягнути з відповідачів 3% річних на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями за період з 01.06.2017р. по 01.06.2020 р. згідно кредитного договору № 13.94-44/08-СК від 04.08.2008р. у розмірі 55 445,31 грн., інфляційні витрати нарахованих на суму простроченої заборгованості за грошовим зобов`язанням за період з 01.06.2017р. по 01.06.2020 р. згідно кредитного договору № 13.94-44/08-СК від 04.08.2008р. у розмірі 147 852,81 грн. та судові витрати у розмірі 4100,47 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24.11.2010р., на підставі якого стягнуто заборгованість з відповідачів, ними не виконуюється, у зв`язку із чим виникли нарахування в розмірі 3% річних на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями за період з 01.06.2017р. по 01.06.2020 р. згідно кредитного договору № 13.94-44/08-СК від 04.08.2008р. у розмірі 55 445,31 грн., інфляційні витрати нарахованих на суму простроченої заборгованості за грошовим зобов`язанням за період з 01.06.2017р. по 01.06.2020 р. згідно кредитного договору № 13.94-44/08-СК від 04.08.2008р. у розмірі 147 852,81 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.
Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялися заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомили з заявами та клопотаннями не зверталися.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 04.08.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ БАНК» правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та Приватним підприємством «МКО-ТРАНС» укладено Генеральну угоду № 44 від 04.08.2008 року.
04.08.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ПП «МКО-ТРАНС» було укладено Кредитний договір №13.94-44/08-СК (надалі за текстом «Кредитний договір»), за умовами, якого ВАТ «ВТБ Банк» надав Позичальнику в користування грошові кошти в розмірі 62 000 (шістдесят дві тисячі) доларів США 00 центів, зі сплатою процентів за користування кредитом 16,5 (шістнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, строк повернення кредиту встановлений по 02.08.2013 року.
04.11.2009р. між ВАТ «ВТБ Банк» та ПП «МКО-ТРАНС» було укладено Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору. Вказаним договором змінювався черговість погашення вимог Банку у разі недостатності суми проведення платежу для виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором у повному обсязі.
Для забезпечення виконання зобов`язань ПП «МКО-ТРАНС», були укладені договори поруки, а саме - договір поруки №13.94-44/08-ДП1 від 04.08.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 , договір поруки №13.94-44/08-ДП2 від 04.08.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 , договір поруки №13.94-44/08-ДПЗ від 04.08.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 .
На підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010р. позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» до ПП «МКО-Транс», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ПП «МКО-Транс», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі Відділення «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 616 053,39 грн., що еквівалентно 77 611,07 дол. США. Звернуто стягнення на транспортні засоби та стягнуто судові витрати.
Між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 року, Додаткову угоду №4 від 26.02.2016 року до даного Договору, відповідно до яких Банк відступив право вимоги за Кредитним договором, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором - ТОВ «Фінансова компанія «Поліс».
Станом на 01.06.2020 Позичальником та Поручителями судове рішення до цього часу виконане не було.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Згідно висновку зазначеному у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №910/8132/17 від 18 квітня 2018 року «положеннями ст. 1054 ЦК України предметом кредитного договору можуть бути лише грошові кошти, а тому при вирішенні спорів, пов`язаних з неналежним виконанням зобов`язань, що випливають із зазначених договорів, підлягають застосуванню норми частини другої статті 625 цього Кодексу, за змістом яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.».
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
«Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника». Такий висновок був викладений у постанові Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року.
У висновку визначеному постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №569/613/19 від 03.02.2020 року зазначено: «Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат не є санкцією передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника».
Оскільки відповідачі не виконали рішення суду та не сплатили суму боргу за кредитним договором, тому за даних обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачів 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання в розмірі 55 445,31 грн. та інфляційні втрати в розмірі 147 852,81 грн.
Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, із заявами, клопотаннями, відзивом чи запереченнями, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відповідач не звертався.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню в рівних частках на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 4100,47 грн.
Керуючись ст.ст. 9-13, 76-83, 95, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 274-279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ПОЛІС» до Приватного підприємства «МКО-ТРАНС», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН