Справа № 583/2176/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

за участю секретаря АРТЕМЕНКО О.С.

позивача ОСОБА_1 , представника позивачів ОСОБА_2 , з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 )

про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання права власності на майно,

встановив:

11.06.2018 року до суду звернулися позивачі з позовом. Вимоги мотивували тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2012 року ОСОБА_6 на праві власності належить 4/18 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 . Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2011 року та свідоцтва про право на спадщину від 27.03.2012 року ОСОБА_7 на праві власності належить 7/18 частин зазначеного житлового будинку. ОСОБА_8 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 27.05.2011 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.03.2012 року належить право власності на 7/18 частини житлового будинку. Впродовж всього часу спільного користування житловим будинком між сестрою та братами постійно виникали сварки.

26.04.2017 року ОСОБА_8 разом зі своїм чоловіком придбали житловий будинок із земельною ділянкою в с. Хухра Охтирського району, після чого відповідачка перевезла свої речі та зареєструвала там своє постійне місце проживання.

З часу переїзду до іншого житла ОСОБА_8 не здійснює утримання житлового будинку по АДРЕСА_1 , не проживає в ньому та не сплачує комунальні послуги, самовільно замкнула дві кімнати житлового будинку, чим створила перешкоди позивачам співвласникам в користуванні будинком.

В березні 2018 року ОСОБА_9 на адресу ОСОБА_8 направлено пропозицію щодо купівлі ним частки у справі спільної власності, з чим не погодилася відповідачка.

Посилаючись на викладене, позивачі просили припинити право власності ОСОБА_8 на 7/18 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рівних часках по 7/36 частин за кожним право власності на 7/18 частин житлового будинку за вказаною адресою, які належали ОСОБА_8 ; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_11 116857,22 грн. в рівних частках по 58428,61 грн. - з кожного співвласника на користь ОСОБА_8 компенсації вартості 7/18 частини житлового будинку; стягнути з ОСОБА_8 на користь позивачів судові витрати.

Позивач ОСОБА_12 до суду не прибув, будучи сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі, оскільки інтереси позивачів в суді представляє фахівець в галузі права адвокат ШЕВЧЕНКО Р.В., який позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Аналогічну позицію в судовому засіданні висловив позивач ОСОБА_13 .

Відповідачка до суду не прибула, будучи сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, надала відзив на позовну заяву /а.с.65-75/, в якому зазначила, що своєю часткою в житловому будинку по АДРЕСА_1 , вона володіє на законних підставах та отримала її як спадок від своїх батьків. Пропозиція ОСОБА_14 не відображає ринкову ціну спірного житлового будинку. Доводи позивачів про те, що вона спричиняє сварки в будинку є надуманими та необґрунтованими. Навпаки позивачі, змінивши вхідні замки в будинку, хвіртці та господарських спорудах перешкоджають їй користуватися своєю власністю. Зазначила також, що після смерті батька вона з травня 2007 року і по травень 2017 року самостійно утримувала будинок, проводила ремонт в ньому, сплачувала комунальні платежі. Відповідачі участі в утриманні будинку не приймали. Позбавлення права власності на належну їй частину спірного житлового будинку завдасть як їй, так і її членам значної шкоди, оскільки на належну частину житлового будинку нею складено заповіт на користь старшого сина ОСОБА_15 .

Суд, врахувавши доводи і заперечення сторін, вивчивши надані ними докази, матеріали інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 , встановив наступні фактичні обставини:

На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 09.10.2012 року нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 належить 2/9 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 27.05.2011 року, свідоцтва про право на спадщину посвідченого 09.10.2012 року нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контри належить 7/18 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 27.05.2011 року, свідоцтва про право на спадщину посвідченого 27.03.2012 року нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори належить 7/18 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . /а.с. 18-19/

Встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 27.06.2018 року виконуючим обов`язки старости Хухрянського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області ЯЦЮКОМ М.В., зареєстрований у реєстрі за № 70. /а.с.83/, ОСОБА_16 заповіла житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Хухрянського старостинського округу Чернеччинської сільської ради від 20.06.2018 року № 473 ОСОБА_8 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 та має наступник склад сім`ї: сини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чоловік ОСОБА_21 /а.с.84/

Встановлено, що ОСОБА_7 на період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року за адресою житла АДРЕСА_1 , було призначено субсидію, що підтверджується розрахунками з помісячними розміром субсидій Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради /а.с.105-109/

15.05.2017 року ОСОБА_8 зверталась до керуючого Охтирським відділенням ПАТ «Сумигаз» із заявою про надання дозволу на демонтаж газового приладу опалення у зв`язку із зміною місця проживання та реєстрації. Заяв чи скарг про розірвання договорів газопостачання на адресу Охтирського відділення ПАТ «Сумигаз» не надходило. /а.с. 135-136/

23.05.2017 року та 12.01.2018 року ОСОБА_8 зверталась з заявами до ПАТ «Сумиобленерго» про розірвання договору постачання електричної енергії та припинення постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 . /а.с.137-139/

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.11.2016 року та постановою Верховного Суду від 10.10.2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 про поділ в натурі частки спільного майна будинку по АДРЕСА_1 . /а.с. 153-158/.

Судом встановлено, що між сторонами постійно виникають суперечки з приводу користування, утримання та збереження спадкового майна, що підтверджується матеріалами перевірки, зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Охтирського ВП ГУНП в Сумській області за №2035, 2037, 2042 від 30.03.2017 року, № 3431 від 22.05.2017 року, № 3432 від 22.05.2017 року, № 3675 від 02.06.2017 року, № 1425 від 05.03.2017 року, № 2788 від 27.04.2017 року, № 2798, 2805 від 27.04.2017 року, № 2797 від 27.04.2017 року, № 2786, 2787, 2821 від 27.04.2017 року, № 6136 від 29.08.2016 року.

Позивачами внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідачки в розмірі 116857,22 грн.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 583 від 11.05.2019 року ринкова вартість житлового будинку та господарських споруд домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , станом на 11.05.2019 року складає 281000 (двісті вісімдесят одна тисяча) гривень /а.с. 182-203/

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з того, що згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України.

Відповідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15 травня 2013 року при розгляді справи №6-37цс13, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини рішенням від 21 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 21 березня 2011 року, у справі «Андрій Руденко проти України» №35041/05 установив наявність порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол), ратифікованого Україною Законом від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, а саме: незаконне позбавлення Р ОСОБА_22 майна у зв`язку з порушенням правил щодо попереднього депонування суми відшкодування, що може призвести до негативних економічних наслідків для Р ОСОБА_22 , оскільки вимога попереднього платежу є не технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а основною вимогою, на якій повинно ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді справи №6-68цс14, відповідно до норми статті 365 ЦК України, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

При неможливості виділу частки із спільного майна в натурі або встановлення порядку користування нею, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Судом оцінені і визнані безпідставними доводи позивачів про те, що частка відповідачки у спільному будинку є незначною і не може бути виділена в натурі.

Так, з постанови Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 583/2459/15-ц /а.с. 153-168/, якою залишені без змін рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2016 року та ухвала Апеляційного суду Сумської області від 28.11.2016 року, вбачається, що ОСОБА_8 у позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_23 просила поділити в натурі між співвласниками частку спільного майна будинок по АДРЕСА_1 , відповідно до розміру часток кожного із співвласників та визначити порядок користування земельною ділянкою для користування та обслуговування житлового будинку та прибудинкових споруд за вказаною адресою.

Під час розгляду спорів між ОСОБА_9 , ОСОБА_24 та ОСОБА_8 з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2016 року № 1197/1198/1199 Сумського відділення Харківського НДІСЕ ім.. Бокаріуса судами встановлено неможливість поділу житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до ідеальних часток співвласників у розмірі 7/18, 7/18 та 4/18 через недостатню площу приміщень, які мають припадати на частку в розмірі 4/18 та невідповідність вимогам будівельних норм щодо відокремлення об`єктів (квартир). Запропоновано поділ будинку на трьох співвласників з відступом від ідеальних часток, а саме: ОСОБА_8 34/100 частини, ОСОБА_25 39/100 частин (замість - кожному по 7/18), ОСОБА_6 27/100 (замість 4/18 частини).

У висновку експертизи зазначено загальний перелік робіт по переобладнанню та добудові будинку з метою забезпечення його реального поділу між трьома співвласниками.

Запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою відповідно до варіанту розподілу будинку з відступом від ідеальних часток та запропоновано два варіанти порядку користування житловим будинком та надвірними спорудами відповідно до часток співвласників з урахуванням фактичного користування.

Згідно з висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 27.05.2016 року № 300 встановлено технічну можливість улаштування варіанту перенесення сервітуту для ОСОБА_23 та ОСОБА_1 на сусідню з6емельну ділянку площею 53 кв.м, виділену у користування ОСОБА_8 , відповідно до варіанта порядку користування земельною ділянкою, відображеного в додатку № 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2010 року № 11/87/1198/1199.

З приведеної постанови Верховного Суду від 10.10.2018 року вбачається, що відповідно до відповіді начальника відділу містобудування та архітектури-головного архітектора міста, поділ будинку за варіантом, запропонованим висновком експертизи, можливий у тому випадку, якщо добудови, які необхідно здійснити, будуть виконані за згодою інших співвласників, і умовою видачі будівельного паспорту є засвідчена у встановленому законом порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Також Верховний суд зазначив, що технічна можливість поділу будинку на три частини відповідно до часток співвласників у праві власності на будинок відсутня без перепланування будинку. В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повідомили Верховному суду про небажання поділу житлового будинку, оскільки у них відсутні кошти на переобладнання та перепланування житлового будинку.

В задоволенні позову ОСОБА_8 у справі № № 583/2459/15-ц відмовлено за безпідставністю, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України реальний поділ будинку між позивачкою та іншими двома співвласниками неможливий без згоди останніх.

Суд вважає безпідставними доводи позивачів про те, що частка ОСОБА_8 в спільному будинку є незначною, оскільки до цього часу судом вирішувалося питання про поділ в натурі будинку по АДРЕСА_1 , відповідно до розміру часток кожного із трьох співвласників: ОСОБА_8 та ОСОБА_25 - по 7/18 частини, а ОСОБА_6 4/18, з чого видно, що найменша частка у ОСОБА_1 , а з ОСОБА_24 у ОСОБА_8 частки рівні.

Доказів, які б свідчили про об`єднання часток ОСОБА_1 і ОСОБА_23 , внаслідок чого частка ОСОБА_8 у спільному будинку стала незначною, позивачами не надано, хоча за простих математичних розрахунків встановлено, що частка братів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 становить 61/100, а ОСОБА_8 - 39/100, що ніяким чином не вказує не її незначність.

Твердження позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_23 про неможливість виділення в натурі частки ОСОБА_8 суд вважає необґрунтованим, оскільки саме позивачі не надали згоду на реальний поділ будинку між трьома власниками через небажання здійснити переобладнання у встановленому законом порядку та через фінансові труднощі.

Позивачі не надали доказів про неможливість поділу будинку між ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_9 і ОСОБА_24 з іншого.

Суд вважає безпідставними твердження позивачів про неможливе спільне володіння і користування спільним будинком через те, що відповідачка зачинила дві кімнати будинку, чим створила перешкоди іншим співвласникам в користуванні майном і з приводу цього між ними виникають постійні сварки.

За висновком суду приведені доводи позивачів є неконкретними, не вказують на дійсні обставини (дії чи бездіяльність відповідачки, тощо), що унеможливлюють реалізацію прав позивачів на спільне володіння та користування будинком. Крім того, твердження відповідачки зміну вхідних замків в будинку, хвіртці та господарських спорудах, позивачі не спростували.

На переконання суду факт існування між позивачами та відповідачкою неприязних стосунків, до вирішення яких залучаються правоохоронні органи, не свідчить про неможливість реалізації прав співвласників.

Судом враховано, що відповідачка ОСОБА_8 придбала інше житло, де проживає з чоловіком та двома малолітніми дітьми та куди забрала свої речі зі спільного з позивачами будинку.

Однак, за висновком суду вказана обставина не є підставою, як не це вказують позивачі, для припинення права власності ОСОБА_8 на частку у спільному з позивачами будинку, оскільки останні не навели достатніх і переконливих доказів, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки, зокрема, її малолітнім дітям.

Судом зважено, що позивачами попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідачки у спільному з ними майні, але з урахуванням приведених вище висновків, суд не вважає вказану обставину безумовною підставою для припинення частки ОСОБА_8 у спільному з позивачами будинку.

Суд не приймає до уваги посилання позивачів щодо порушення їх прав в зв`язку із несплатою комунальних послуг відповідачкою, оскільки ОСОБА_28 використав своє право на звернення до суду з позовом про стягнення компенсації по оплаті комунальних послуг, що підтверджується ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 02.07.2019 року про відкриття провадження у цивільній справі № 583/2612/19 провадження № 2/583/751/19 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної компенсації по оплаті комунальних послуг.

За висновком суду позовні вимоги не ґрунтуються на приписах закону та не знайшли підтвердження належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Доводів та доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини на висновки суду, сторони не надали.

Відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати відшкодуванню не підлягають у зв`язку із відмовою у позові.

Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання права власності на майно, - відмовити.

Грошові кошти в сумі 109 278 (сто дев`ять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 00 копійок, що внесені на депозитний рахунок суду, після набрання рішенням законної сили, повернути ОСОБА_29 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_30 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) кожному по 54 639 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Повний текст рішення виготовлений 16.03.2020 року