ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3321/20 Справа № 211/5509/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

11 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року, яка прийнята суддею Ткаченко С.В. у м. Кривому Розі, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали матеріали справи не містять -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» (надалі ТзОВ «Марафет Хоум») звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та просили стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Марафет Хоум» грошові кошти у загальній сумі 1 363 465 грн., що складається з 1 050000- як безпідставно набуті грошові кошти; 3% - 71 560,29 грн.; інфляційних витрат 241 904 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повній мірі були з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме те, що наявність у відповідача статусу суб`єкта підприємницької діяльності є підтвердженням того, що спір який виник між сторонами, підвідомчій Господарському суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача позивач зазначає про те, що ухвала суду першої інстанції є законною та прийнятою з додержанням вимог ЦПК України, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення або закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Марафет Хоум» понесені судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої згідно п. 6 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву позивача на апеляційну скаргу представника позивача, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Пункт 8 ст. 353 ЦПК України закріплює, що ухвала про відкриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду виключно з підстав порушення правил підсудності.

Питання цивільної юрисдикції врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України, якою визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію (параграф 1); інстанційну юрисдикцію (параграф 2) та територіальну юрисдикцію або підсудність (параграф 3).

Тобто ЦПК України розмежовує поняття підсудності та юрисдикції. Так, цивільна юрисдикція або юрисдикція загальних судів визначає загальну компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ та коло справ, які суди мають право розглядати і вирішувати в порядку цивільного судочинства (предметна та суб`єктна юрисдикція, визначена у параграфі 1 глави 2 ЦПК України), тоді як правила підсудності розмежовують підсудність справ судам цивільної юрисдикції за територіальною ознакою (територіальна юрисдикція, визначена у параграфі 3 глави 2 ЦПК України).

З назви параграфу 3 глави 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України вбачається, що процесуальний закон ототожнює поняття «територіальна юрисдикція» та «підсудність».

Таким чином, пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України слід розуміти як такий, що передбачає можливість оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі лише з підстав порушення цим судом правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідні висновки викладені у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 442/4490/18 та від 28 січня 2020 року у справі №570/3141/17.

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача оскаржує ухвалу суду про відкриття провадження у справі з підстав порушення правил предметної юрисдикції §1 Глави 2 ЦПК України (ст.19), оскільки вважає, що спір повинен розглядатися у порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, що при поданні скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо віднесення даного спору до юрисдикції господарського суду не мають правового значення, оскільки з вказаних підстав ухвала про відкриття провадження у справі оскарженню не підлягає, а відповідні заперечення можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарг на судове рішення по суті справи.

На думку колегії суддів заявлене клопотання позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Марафет Хоум» понесених судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., за ознайомлення відповідача зі змістом апеляційної скарги представника позивача, складання відзиву на апеляційну скаргу та виконання технічної роботи, що пов`язана з виготовленням додатків до відзиву, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п.6 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.п. б), в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом вищевказаних норм, розподіл судових витрат здійснюється судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті заявленого позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі закриття провадження чи залишення позову без розгляду, - в порядку, передбаченому ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розподіл судових витрат здійснюється судом за результатами розгляду справи по суті позовних вимог, яким закінчується розгляд справи згідно з правилами, визначеними у статтях 141-142 ЦПК України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що оскільки апеляційним судом судове рішення, яким закінчено розгляд справи по суті позовних вимог, не ухвалювалось, то у задоволенні клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, як передчасне, що не позбавляє позивача права на розподіл зазначених судових витрат при вирішенні справи по суті, чи з підстав, закріплених у ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, з підстав наведених у апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційне провадження за апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 352, 353, 362 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» до ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про стягнення грошових коштів.

В задоволенні клопотання позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Марафет Хоум» понесені судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: