ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/938/20 Справа № 199/6645/18 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.09.2017 року у м. Дніпро по вул. Каруни, в районі будинку № НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобілем Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 під його керуванням. Так, водій ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.10.1 ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем Мазда СХ-9, у зв`язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження. Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2018 року про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Повна вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 198 248,28 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «СК «Мега-Гарант». У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вищевказаною страховою компанією на рахунок позивача було виплачено відшкодування двома платежами в розмірі 43 229,37 грн та 44 274,12 грн.

Даною ДТП йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в негативних емоціях та стресі, які він зазнав під час ДТП, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, неможливості користуватись останнім певний час, що завдавало йому незручності у повсякденному житті.

На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 110 744,79 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн та судовий збір, а всього 112 852, 24 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 110 744,79 грн, на відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн, а всього 111 744 (сто одинадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 117,45 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при визначенні розміру матеріальної шкоди прийняті докази, що не відповідають вимогам допустимості та достовірності, копії документів не завірені належним чином. Окрім того ксерокопії документів, якими обгрунтовано розмір збитків спростовуються заявами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також зазначає, що висновок експерта не містить підпису експерта та самого висновку щодо вартості спричиненї шкоди. Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

Крім того, в полісі обов`язкового страхування № АК/1627343 ліміт відповідальності зазначено в розмірі 100 000 грн, однак потерпілому виплачено тільки 87 503,49 грн.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити в силі, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.09.2017 року у м. Дніпро по вул. Каруни, в районі будинку № 6, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобілем Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2018 року про визнання ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Внаслідок ДТП автомобілю марки Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , завдано механічні пошкодження та заподіяно матеріальні збитки.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ «СК «Мега-Гарант» на підставі полісу № АК/1627343. В полісі обов`язкового страхування № АК/1627343 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну зазначено в розмірі 100 000 грн, франшиза 2 000 грн (а.с.9).

Страховиком ПАТ «СК «Мега-Гарант» позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 43 229,37 грн 13.07.2018 року та 44 274,12 грн 14.08.2018 року (а.с.11,12).

Згідно Договору на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу №22/12-17 від 22.12.2017 року, наряду-замовлення до даного договору, квитанцій на оплату послуг за договором № 22/12-17 від 22.12.2017 року, фактична вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 198 248, 28 грн (а.с.13-14, 15-21, 22- 27).

Окрім того в матеріалах справи наявний Протокол огляду колісного транспортного засобу від 10.10.2017 року, в якому перелічені всі механічні ушкодження, отримані автомобілем Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , під час ДТП, яке сталося 27.09.20017 року, проведеного експертом ОСОБА_5 . Даний огляд проведено у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , підписаний ними. При цьому ОСОБА_1 жодного зауваження до протоколу огляду не зазначив, про що останній не заперечував і в ході судового засідання. Доказів на спростування цих обставин, відповідачем суду не надано.

Під час ДТП ОСОБА_2 керував автомобілем Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , здійснював ремонт пошкодженого після ДТП автомобіля. Доказів того, що ОСОБА_2 неправомірно керував зазначеним автомобілем в день ДТП, суду не надано. Також в матеріалах справи наявна довідка приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Скиба І.А., з якої вбачається, що автомобіль марки Мазда СХ-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_2 на підстав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.90).

Відповідно до положень ст. ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1, п.п.2,3 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

З огляду на встановлені обставини справи та вищенаведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з тим, що сума матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП підлягає відшкодуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо недостовірності та недопустимості доказів, зводяться до їх переоцінки, право на оцінку яких має лише суд, згідно положень ст. 89 ЦПК України.

Матеріали справи містять документи щодо наявності ушкоджень автомобіля, зокрема Висновок № 6610/17/17 від 21.12.2017 року, в якому зазначається вартість матеріального збитку, що ґрунтується на експертному дослідженні.

Посилання апеляційної скарги відповідача на заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо недостовірності доказів права власності позивача на пошкоджений автомобіль та його технічне обслуговування не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують наявних в матеріалах справи письмових доказів та висновків суду.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності експертного дослідження за його формою та суб`єктом проведення, зводяться до необґрунтованих заперечень і незгоди з встановленими експертизою обставинами та розміром матеріальної шкоди, однак доказів на спростування розміру завданої позивачу матеріальної шкоди суду не надано, клопотань про проведення судової експертизи не заявлялося.

Посилання відповідача на те, що пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним, підлягають відхиленню, оскільки позивачем заявлено вимоги щодо стягнення не страхового відшкодування, а різниці між реальними збитками і страховою сумою, що відповідно до 1194 ЦК України повинна бути відшкодована відповідачем.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розміром матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача з наступних підстав.

Як було встановлено судом, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ «СК «Мега-Гарант» на підставі полісу № АК/1627343, що діяв з 30.11.2016 року до 29.11.2017 року включно.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до страхового полісу № АК/1627343, страхова сума, тобто ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого складає 100 000 грн, розмір франшизи 2 000 грн.

Згідно статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Стаття 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, яка завдала шкоду.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість особи, що завдала шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

ПАТ «СК «Мега-Гарант» виплатило позивачу 87 503,49 грн, в той час як сума страхового відшкодування, передбачена у полісі № АК/1627343, складає 100 000 грн.

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, суд першої інстанції залишив поза увагою, що страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню завдана позивачу шкода з відновлювального ремонту автомобіля за вирахуванням суми страхового відшкодування, передбаченої у полісі, та додаванням розміру франшизи, тобто 100 248,28 грн (198 248,28 грн (100 000 грн + 2 000 грн).

В частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні позовних вимог в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, оскільки про спричинення позивачу моральної шкоди свідчить сам факт пошкодження автомобіля, в результаті чого було порушено нормальні життєві зв`язки позивача. Суд першої інстанції, керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України, прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви в цій частині, визначена судом сума відшкодування моральної шкоди відповідає обставинам справи, засадам розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення стягнутої суми матеріальної шкоди, загальної суми стягнення та судових витрат, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 100 248,28 грн, а всього 101 248 грн 28 коп (з урахуванням суми стягнутої моральної шкоди).

Згідно ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 012 грн 48 коп., а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 157,48 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року змінити в частині визначення стягнутої суми матеріальної шкоди, загальної суми стягнення та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 100 248,28 грн, а всього 101 248 (сто одна тисяча двісті сорок вісім) грн 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 012 (одна тисяча дванадцять) грн 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 157,48 грн.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова