Справа № 209/433/20
Провадження № 4-с/209/3/20
У Х В А Л А

10 березня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участю секретаря Полухіної Г.О.

представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Філіповського В.В., державного виконавця Ляшенко О.Є., стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське скаргу адвоката Філіповського Віктора Валентиновича подану в інтересах ОСОБА_1 на дії бездіяльність органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

7 лютого 2020 року представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Філіповський В.В. звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Дніпровського відділу ДВС м. Камянське ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якій просило скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ляшенко О.Є. про розшук майна боржника у межах виконавчого провадження ВП №59934136 а саме автомобіля марки «Volkswagen Touareg 2005 року випуску д.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ляшенко О.Є. про від 28.01.2020 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Скарга мотивована тим, що 30 липня 2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по цивільній справі № 209/1486/19 було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини заробітку на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 3 травня 2019 року. За даним судовим наказом 5 вересня 2019 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ляшенко О.Є. було відкрито виконавче провадження ВП №59934136 в межах якого було оголошено розшук автомобіля марки «Volkswagen Touareg 2005 року випуску д.н. НОМЕР_1 в зв`язку з наявністю заборгованості яка перевищувала суму платежів за 9 місяців. Крім цього державним виконавцем було винесено постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Скаржник зазначає, що про дане виконавче провадження та обмеження він дізнався лише 5 лютого 2020 року відвідавши відділ ДВС. Боржник зазначив що за усною домовленістю з матір`ю сина він з квітня 2019 року він щомісяця перераховує кошти на картковий рахунок сина, тому заборгованість відсутня, про, що він зазначив державному виконавцю, проте виконавець відмовився прийняти квитанції боржника зазначивши що в ній відсутні призначення платежів. Скаржник вважає дії виконавця незаконними оскільки він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином, судовий наказ він також не отримував, з розрахунком заборгованості він також не згоден.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу просив її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вказавши, що жодних грошей в рахунок стягнення аліментів вона не отримувала, про необхідність сплати аліментів неодноразово повідомлявся боржник в тому числі через сина з яким він спілкується. Гроші які боржник сплачував на картку сина, вона не використовувала, син витрачав їх на власні потреби, оскільки боржник не зазначав, що це аліменти, а вказував що це подарунки на свята та дні народження, а також просто грошова допомога сину на власні потреби. Ніякої домовленості про сплату аліментів на картку сина в них не було.

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ляшенко О.Є. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вказавши, що виконавчі дії проведені відповідно до вимог закону, всі постанови направлялися на адресу боржника зазначену в судовому наказі. Постанови про розшук автомобіля та обмеження виїзду боржника за кордон також винесені відповідно до вимог закону оскільки в боржника була заборгованість за аліментами за визначений законом період. Квитанції також не були прийняті як сплата аліментів від боржника оскільки в них не визначено призначення платежу та були перераховані не на картковий рахунок стягувача а сина сторін виконавчого провадження.

Суд вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали виконавчого провадження надані виконавцем та доводи сторін, приходить до наступного.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст.22, ст.64 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зі змісту вищезазначеної норми вбачається, що скарга на дії державного виконавця вважатиметься прийнятною, якщо буде встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій своїми діями чи бездіяльністю порушив права сторони виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Як убачається з матеріалів провадження постанова про виконавче провадження була надіслана на адресу боржника зазначену у виконавчому документі /а.с. 91 оберт/, тому вимоги закону державним виконавцем про повідомлення боржника дотримані. Після подання відповідної заяви боржником, із зазначенням зміни ним адреси проживання документи надсилалися на нову адресу боржника. Крім того суд, зазначає, що в виконавчому документі судовому наказі судом було зазначене зареєстроване місце проживання боржника /а.с.16/, про зміну якого боржник відповідні органи згідно вимог законодавства на повідомляв.

Щодо винесення виконавцем постанов про розшук автомобіля боржника та обмеження боржника у виїзді за кордон суд зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Оскільки боржник не виконував обов`язок щодо виконання рішення суду виконавець отримавши відомості про наявність автомобіля в боржника мав повноваження щодо оголошення його в розшук.

Згідно ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1)про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

Оскільки в боржника була наявна заборгованість по сплаті аліментів яка перевищувала встановлений вищезазначеною нормою закону строк, дії державного виконавця відповідали закону.

Суд також не приймає доводи боржника щодо добровільної сплати аліментів на картку сина, оскільки щодо наявності домовленості про сплату аліментів саме таким чином доказів суду не надано, стягувач наявність такої домовленості заперечує, про що пояснила суду та підтвердила письмовою заявою наданою державному виконавцю /а.с. 73/. Крім того в квитанціях не зазначено призначення платежів. Також сплата здійснювалась не на картку стягувача, а на картку сина.

Згідно ч.8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Суд вважає підтвердженою розмір заборгованості боржника. Остання не погашена а томі постанови державного виконавця про розшук автомобіля боржника та обмеження боржника у виїзді за кордон скасуванню не підлягають, а можуть бути скасовані після сплати заборгованості боржником.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 83, 84, 258-261, 447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги адвоката Філіповського Віктора Валентиновича подану в інтересах ОСОБА_1 на дії бездіяльність органу примусового виконання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 14 березня 2020 року.

Суддя: Є.Д. Багбая