Справа № 645/4710/20
Провадження № 2/645/1815/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухова О.Ю.,

секретар судового засідання - Волкова А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 рішенням по справі №645/4326/13 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 визначивши суму аліментів, які підлягають стягненню в розмірі 3000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 20.09.2008 року по 11.06.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2008 року народження. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.05.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500,00 грн щомісяця, починаючи з 21 травня 2013 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на даний час тимчасово не працює, а відповідач аліменти сплачує в сумі 500,00 грн нерегулярно. Вказаної суми недостатньо для утримання дитини. Відповідач працює, та отримує заробітну плату у розмірі 20000,00 грн. таким чином вважає, що відповідач має достатній заробіток, щоб сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн, проте добровільно допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явилася. Надала суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення, просила розглянути справу без її участі (вх.№ЕП-4762 від 16.10.2020 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2013 року розірваний (а.с.5).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 07.11.2008 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 779).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі п`ятсот грн щомісяця, починаючи з 21 травня 2013 року і до повноліття дитини. В рішенні зазначено, що розмір аліментів, визначний судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 2 ст. 184 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивачем надано довідку про розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів, розрахунок заборгованості за період з травня 2013 року по вересень 2020 року. Відповідно до розрахунку загальна сума боргу відповідача перед позивачем по сплаті аліментів станом на 01.09.2020 року складає 35962,31 грн, розмір щомісячного платежу за вказаний період становить 500,00 грн, у серпні 2020 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 7698,98 грн.

Враховуючи зміст статі 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Статтею 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач вказує на зростання розміру витрат на утримання дитини, зокрема на продукти харчування, на одяг, витрати на дозвілля дитини, відпочинок та навчання.

Позивачем доказів про покращення матеріального стану відповідача або інших підстав, передбачених ст.192 СК України, суду не надано. Клопотань про витребування доказів, зокрема довідки про доходи відповідача у Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України тощо, від позивача до суду не надходило.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, з настанням яких пов`язується збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини - щодо зміни її матеріального або сімейного стану, погіршення її стану здоров`я, а також доказів на підтвердження того, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 09.10.2013 року відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем, що є обов`язковою умовою для задоволення позовних вимогу розумінні положень ст.ст.12,81 ЦПК України.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання, яка вказана в позовній заяві: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 15.12.2020 року.

Суддя-