КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №754/14625/19

11 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Невідомої Т.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвоката Хоменко Олени Миколаївни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Грегуль О.В., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 01.01.2018 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Нестле Україна» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.124595, предметом якого є страхування автомобіля "Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28.04.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Нісан Максима», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та виходячи із рахунку №СНС4338091 від 02.05.2018 року товариством здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого ТОВ «Нестле Україна» в розмірі 64318,99 грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 була застрахована у Приватному акціонерному товариству «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7523738.

Вказує, що ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування й Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» виплатило ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 38319,47 грн.

21.03.2019 року на адресу відповідача було направлено претензію щодо виплати суми в розмірі 25999,52 грн., що становить різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу та франшизи.

Зазначена вимога повернулася без вручення відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Станом на 03.10.2019 року сума страхового відшкодування відповідачем не погашена.

З огляду на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 25999,52 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн.

Протокольною ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 травня 2020 року залучено до участі в справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп».

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 17 листопада 2020 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвокат Хоменко Олена Миколаївна надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції помилково керувався ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка регулює порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу виключно страховиком винуватця. Вказаною статтею надано право виключно страховикам здійснювати відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортних засобів з урахуванням зносу.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст.1194 ЦК України, за якою особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхової відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також судом першої інстанції при вирішенні спору не застосовано ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст.993,1166,1188 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Медведєв Кирил Олегович просив залишити апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на те, що позивачем належним чином не доведено суму відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, тому і різницю між зазначеними позивачем сумами встановити неможливо. Звернув увагу на те, що застосований Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» коефіцієнт у 0,7 невірно розрахований та вказаний коефіцієнт значно занизив суму матеріального збитку з урахуванням зносу і збільшив різницю, яку має відшкодовувати відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2018 року, біля 14:30 год., ОСОБА_1 на автодорозі Київ-Чоп М06 441 км.+100 м, керуючи автомобілем "Ніссан Максіма", реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.12.1., 13.1. ПДР.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.78-79)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля "Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску є ТОВ «Нестле Україна». (а.с.67)

01.01.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «Нестле Україна» було укладено договір страхування №АМ124595.0045, предметом якого є, зокрема, страхування автомобіля "Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску. (а.с.44-66)

02.05.2018 року ТОВ «Нестле Україна» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто Каско. (а.с.71-75)

02.05.2018 року представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Кужіль Д.О. було складено Акт огляду транспортного засобу- автомобіля "Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску (дефектну відомість). (а.с.80-84)

З рахунку ТОВ «Автодім Атлант-М» №СНС4338091 від 02.05.2018 року вбачається, що вартість ремонту автомобіля "Фольксваген Пасат", реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно калькуляції 4338091 від 02.05.2018 року без ПДВ становить 53599,16 грн., ПДВ 20% становить 10719,83 грн., а всього до сплати 64318,99 грн. (а.с.85-91)

Згідно страхового акту Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» №UA023/L17/01 від 18.05.2018 року та розрахунку страхового відшкодування до цього страхового акту, загальний розмір страхового відшкодування визначено в сумі 64318,99 грн. (а.с.92-93)

З розрахунку вбачається, що розмір страхового відшкодування дорівнює вартості відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та складається з вартості замінених деталей 37142,17 грн., вартості виконаних робіт - 22213,55 грн., вартості використаних матеріалів - 4963,27 грн.

21 травня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перерахувало на рахунок ТОВ «Автодім Атлант-М» страхове відшкодування в сумі 64318,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16300 від 21 травня 2018 року. (а.с.94)

Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АК/7523738.

В листі від 01 лютого 2019 року вих.№930 Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» вказало, що визначення та оцінка реального розміру збитків проводилась на підставі наданого рахунку №СНС433 від 02.05.2018 року ТОВ «Автодім Атлант-М» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, оскільки строк експлуатації автомобіля «Фольксваген Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищує 7 років, тому коефіцієнт становить 0,70. Відповідно до рахунку №СНС433 від 02.05.2018 року ТОВ «Автодім Атлант-М» вартість складових, що підлягають заміні - 37142,17 грн., вартість матеріалів та робіт - 27176,82 грн., тому з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,70) на складові, що підлягають заміні, розмір матеріального збитку становить 38319,47 грн. (а.с.95)

Сума страхового відшкодування в розмірі 38319,47 грн. виплачена ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

21.03.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надіслало на адресу відповідача ОСОБА_1 претензію з проханням сплатити непогашену суму завданого збитку в розмірі 25999,52 грн. Вказаний лист повернуто відправнику без вручення із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с.96,97)

Звертаючись до суду з даним позовом до винної у настанні ДТП особи ОСОБА_1 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» посилалося на те, що для повного відшкодування шкоди відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), як те передбачене ст.ст. 993, 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України " Про страхування", тобто 25999,52 грн. (64318,99 грн. - 38319,47 грн.)

Відмовляючи в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, суд першої інстанції посилався на те, що розмір реальної майнової шкоди, заподіяної володільцю автомобіля "Фольксваген", становить з урахуванням зносу: 38319,47 грн. і цей розмір позивач у позові не спростовує, проте просить стягнути з відповідача страхове відшкодування без урахування зносу транспортного засобу, що суперечить вимогам ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

З огляду на викладене, до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 у порядку суброгації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Право на стягнення суми страхової виплати з особи, винної у ДТП, виникає тільки у разі не виникнення у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування (стаття 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу) або у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортних засобів з урахуванням зносу.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» сплатила на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 38319,47 грн. замість 64318,99 грн., застосувавши коефіцієнт фізичного зносу 0,70 з огляду на те, що строк експлуатації автомобіля «Фольксваген Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищує 7 років.

Таким чином сума невідшкодованих позивачу витрат становить 25999,52 грн. (64318,99 грн. - 38319,47 грн.).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Медведєв Кирил Олегович просив призначити у даній справі судову авто товарознавчу експертизу для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фольксваген Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що становить вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та втрати товарної вартості автомобіля. Разом з тим, таке клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в суді першої інстанції відповідачем не заявлялося клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача не обґрунтовує неможливість заявлення вказаного клопотання в суді першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано, що на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому доводи апеляційної скарг в цій частині є обґрунтованими.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З указаного вбачається, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції, з огляду на підстави та зміст позовних вимог, не врахував принцип повного відшкодування шкоди, оскільки у даному випадку має місце відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані позивачем на рахунок ТОВ «Автодім Атлант-М», тобто реальних збитків, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Оскільки розміру страхового відшкодування, виплаченого страховиком відповідача не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком відповідача, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18.

Враховуючи обов`язок ОСОБА_1 компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» шкоду, завдану ним у зв`язку з пошкодження застрахованого позивачем транспортного засобу, розмір якої перевищує ліміт відповідальності Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача різниці між дійсною вартістю відновлювального ремонту застрахованого автомобіля та сумою страхового відшкодування, виплаченою страховиком відповідача з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 25999,52 грн..

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 25999,52 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ході розгляду даної справи Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 1921 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн., позовні вимоги та апеляційна скарга задоволені в повному обсязі. З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у загальному розмірі 4802,50 грн.

Керуючись ст.27 Закону України «Про страхування», ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 993,1166,1187,1188,1194 ЦК України, ст.ст. 141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» адвоката Хоменко Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» () 25999,52 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» () 4802,50 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: