ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Харків

Справа № 641/6165/19

Провадження № 22-ц/818/5115/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 червня 2020 року, ухвалене суддею Григор`євим Б.П.,

у цивільній справі за позовом про стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь збитки, пов`язані зі страховою подією у розмірі 339828,00 грн. та судовий збір.

Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2018 року на перехресті вул. Богдана Хмельницького та Небесної Сотні в 21 год. 30 хв. стався страховий випадок, а саме ДТП за участю клієнта ПАТ «ХМСК» та позивача. Після настання страхового випадку позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повідомлення про настання страхового випадку, внаслідок якого був пошкоджений його транспортний засіб VW Vento 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Заява про страхове відшкодування була зареєстрована у ПАТ «ХМСК» в листопаді 2018 року. В зв`язку з неотриманням відповіді на його заяву, він 04.06.2019 року вдруге письмово звернувся до ПАТ «ХМСК» з вимогою про виплату йому страхового відшкодування. Відповідно до рахунку, що виставили на СТО, вартість ремонту складає 339 828,00 грн. В зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

У відзиві на позов, просив відмовити у його задоволенні та зазначав, що 16 листопада 2018 року сталася ДТП за участю позивача та ОСОБА_2 Автомобіль «КРАЗ-5233», яким керував ОСОБА_2 є забезпечений в ПрАТ «ХМСК» на підставі поліса АК № 7539443 від 03.01.2018 року. 21.11.2018 року до страховика із повідомленням про ДТП звернувся позивач та водій ОСОБА_2 , надавши відповідні копії документів. В своєму повідомленні позивач зазначив, що його пошкоджений автомобіль знаходиться на штрафному майданчику. Того ж дня страховиком з метою встановлення факту настання страхової події за полісом були спрямовані відповідні запити на адресу поліції та медичного закладу, до суду. 07.05.2019 року ОСОБА_1 повідомив, що 26.04.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 20.05.2019 року суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 оглянув пошкоджений автомобіль позивача, при огляді транспортного засобу був присутній позивач, зауважень, доповнень з його боку до протоколу огляду ТЗ не надходило. 04.06.2019 року позивач надав страховикові заяву про виплату йому страхового відшкодування. На підставі розрахунку суб`єкта оціночної діяльності була визначені вартість матеріальної шкоди пошкодженого автомобіля позивача в розмірі 67351,00 грн. Крім того, була визначена вартість утилізації автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з врахуванням трудомісткості робіт зі зняття технічно пригодних складових частин ТЗ в розмірі 23540,30 грн. Таким чином страхове відшкодування становить 43810,70 грн. Оскільки відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи, яка згідно з полісом становить 2000,00 грн., то сума страхового відшкодування становить 41810,70 грн. вказував, що позовна вимога щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 339828,00 грн. не обґрунтована, доказами не підтверджена.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування збитків, пов`язаних зі страховою подією суму у розмірі 23540 грн. 30 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 235,16 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки згідно висновку звіту по визначенню матеріального збитку встановлено, що вартість відновлювального ремонту (170283,70 грн.) перевищує ринкову вартість аналогічного не пошкодженого автомобіля (67351,00 грн.), вартість матеріального збитку прирівнюється до ринкової вартості аналогічного не пошкодженого автомобіля, то на користь позивача має бути стягнуто 67351,00 грн. З урахуванням франшизи у розмірі 2000,00 грн. та сплаченої страховою компанією суми відшкодування у розмірі 41810,70 грн. на користь позивача підлягає стягненню 23540,30 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Приватне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням положень ч.1 ст.376 ЦПК України.

В апеляційній скарзі викладає обставини справи та посилається на те, що судом були порушені положення ст.29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів».

Вказує, що страховиком утилізація пошкодженого автомобіля не здійснювалась, а було замовлено проведення оцінки пошкоджень згідно яких вартість матеріальної шкоди пошкодженого автомобіля склала 67351 грн., а вартість утилізації з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з врахуванням трудомісткості робіт із зняття технічно пригодних складових частин ТЗ 23540,30 грн. (тобто вартість пригодних деталей). Вважає, що вказана сума у розмірі 23540,30 грн. повинна бути відрахована від розміру матеріальної шкоди, оскільки пошкоджений автомобіль залишився у позивача, який сам вирішує питання щодо його утилізації, адже згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності відновлювати його економічно недоцільно.

Стверджує, що рішення суду є протирічним та крім того, судом порушено норми процесуального права, зокрема, розглянуто справу в порядку спрощеного провадження, всупереч тому, що справа не є малозначною, та порушено норми процесуального права в частині повідомлення відповідача щодо розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом зроблено правильні висновки за результатом розгляду справи. Доказів надання витрат за утилізацію ТЗ відповідачем не надано, тому вказану суму необхідно відшкодувати на користь позивача. Вказує, що відповідач після ухвалення рішення суду сплатив позивачу вказану вартість у розмірі 23540,30 грн., тобто погодився з рішенням суду. Також вважає необґрунтованими твердження відповідача про розгляд справи не у спрощеному порядку, оскільки ціна позову не є єдиним критерієм для визначення порядку розгляду справи та він не позбавлений був заявити відповідне клопотання у разі непогодження.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно.

ОСОБА_1 надав до апеляційного суду заяву про слухання справи за його відсутності. ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» завчасно отримало судову повістку у судове засідання призначене на 11 год. 45 хв. 14 грудня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі наведеного, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, що згідно п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що як вбачається з постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.04.2019 року, ОСОБА_2 , діючи в порушення п. 8.7.3 ПДР України, 16.11.2018 року о 21-30 годині в м. Харків, на перехресті вул. Руставелі та майдану Героїв Небесної Сотні, керуючи автомобілем КрАЗ, державний номер НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 . Зазначеною постановою суду ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито в зв`язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 06.05.2019 року.

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «ХМСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про перерахування страхового відшкодування з зазначенням банківських реквізитів.

Транспортний засіб КРАЗ 5233, державний номер НОМЕР_2 на момент ДТП (16.11.2018 року) був застрахований у ПрАТ «ХМСК» на підставі полісу № АК7539443. Розмір відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю 200000,00 грн., розмір відшкодування шкоди заподіяної майну 100000,00 грн., франшиза 2000,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № 239 від 15.07.2019 року зробленого ТОВ «Мобільсервіс» вартість відновлювального ремонту автомобілю VW Vento 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_1 складає 339828,00 грн. Рахунок дійсний до сплати до 22.07.20189 року.

Відповідно до рахунку фактури № AV-0000002 від 15.07.2019 року зробленого СПД ФО ОСОБА_4 вартість лакофарбових робіт автомобілю VW Vento 1984 року випуску, державний номер НОМЕР_1 складає 44200,00 грн. рахунок дійсний до сплати до 15.07.2019 року.

Згідно звіту про визначення матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ після ДТП складеного ФОП ОСОБА_5 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 15.08.2019 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту (170283,70 грн.) перевищую ринкову вартість аналогічного не пошкодженого автомобіля (67351,00 грн.), вартість матеріального збитку прирівнюється до ринкової вартості аналогічного не пошкодженого автомобіля, оскільки відновлювати КТЗ економічно не доцільно.

Згідно звіту про визначення вартості утилізації КТЗ, складеного ФОП ОСОБА_5 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 15.08.2019 року встановлено, вартість утилізації автомобіля Volkswagen Vento VIN № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1994 року випуску, пошкодженого при ДТП 16.11.2018 року з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з урахуванням робіт по зняттю технічно справних складових частин КТЗ складає 23540,30 грн.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

З роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року вбачається, що суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, має одночасно обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Аналогічна позиція викладена у пункті 14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у якому роз`яснено: «При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Тобто у разі виплати особі повної вартості речі, яку було знищено, залишки такої речі (спірний автомобіль) слід повернути особі, яка відшкодувала шкоду. Проте така вимога (про повернення залишків пошкодженого транспортного засобу) має бути заявлена особою, винною у заподіянні шкоди.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (із відповідними змінами).

Згідно з вимогами цієї статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Отже, відповідно до п.30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, згідно звіту по встановленню матеріальної шкоди, спричиненої власнику КТЗ після ДТП вартість відновлювального ремонту (170283,70 грн.) перевищує ринкову вартість аналогічного не пошкодженого автомобіля (67351 грн.), тому оскільки відновлювати КТЗ економічно недоцільно, вартість авто прирівнюється вартості аналогічного не пошкодженого, тобто 67351 грн. Згідно звіту по встановленню вартості утилізації КТЗ з врахуванням фізичного зносу та врахуванням трудомісткості робіт щодо зняття технічно справних складових частин КТЗ вона становить 23540,30 грн. Отже, 67351-23540,30=43810,70 грн.

Відповідно до п.12.1 вищевказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відтак, 43810,70 грн- 2000 грн.=41810,70 грн., що підлягало відшкодуванню позивачу.

Згідно платіжного доручення № 2785 від 12.11.2019 року ПАТ «ХМСК» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 41810,70 грн., що відповідає вимогам Закону.

Рахунок-фактура з ТОВ «Мобільсервіс» від 15.07.2019 року, який був наданий позивачем до позову не є належним доказом визначення матеріальної шкоди внаслідок ДТП та утилізації вартості пошкодженого автомобіля, оскільки цей рахунок-фактура про оцінку майна проведений за заявою позивача суб`єктами підприємницької оціночної діяльності, а не судовим експертом, без попередження експерта про кримінальну відповідальність, даний рахунок-фактура не є висновком експерта, оцінка майна проводилася без участі іншого учасника ДТП, що позбавило сторону відповідача надати свої доводи та міркування при проведенні оцінки, цей рахунок-фактура не підтверджує коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, його утилізаційну вартість, він наданий позивачем як додаток до позовної заяви, добутий ним на свій розсуд.

Судова колегія також не приймає доводи позивача, оскільки вони не узгоджуються з вимогами закону і є результатом помилкового тлумачення норм права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши судове рішення з підстав визначених ст.376 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, відповідачем за звернення з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в загальній сумі 5097 грн. 42 коп., який відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на його користь з позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», Цивільним кодексом України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 30 червня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» (, вул. Плеханівська, 63, м. Харків, 61001) судовий збір сплачений за звернення з апеляційною скарго у розмірі 5097 (п`ять тисяч дев`яносто сім) грн. 42 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови

складено 14 грудня 2020 року