ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 629/2354/20

провадження № 22-ц/ 818/3992/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - заступник начальника Лозівського об`управління Пенсійного фонду України Харківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 1 червня 2020 року, постановлену у складі судді Смірнової Н.А.,

УСТАНОВИВ:

Двадцять третього травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив установити юридичний факт надання посадовою особою - заступником начальника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (надалі ЛОУПФУ) Гавриленко І.М. завідомо неправдивих відомостей в офіційному документі - відповіді від 01.02.2018.

В обґрунтування заяви вказав, що 01.02.2018 йому була надана відповідь заступника начальника ЛОУПФУ Гавриленко І.М., у якій зазначено, що після надходження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області про роз`яснення виконання постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі № 629/4236/15-а від 19.07.2017 управлінням проведений перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2016. В ухвалі Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2017 не міститься вимоги здійснити перерахунок пенсії з 01.09.2016. Тобто відповідь Гавриленко І.М. містить завідомо неправдиві відомості, а складання такого документу містять ознаки злочину, передбаченого ст. 366 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 1 червня 2020 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_3 відмовлено з посиланням на п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України).

Ухвала суду мотивована тим, що встановлення факту надання посадовою особою - заступником начальника ЛОУПФУ Гавриленко І.М. завідомо неправдивих відомостей в офіційному документі не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки чинним законодавством врегульовано інший порядок установлення фактів, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, а також проведення перерахунку пенсії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на статті 1, 4 ЦПК України і вважає, що суд не врахував, що його заява від 22.03.2020 подана виключно з метою встановлення юридичного факту складання і надання посадовою особою офіційного документу, у якому надані завідомо недостовірні відомості. На підставі зазначених відомостей порушені права і законні інтереси ОСОБА_1 . Враховуючи викладене ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду від 01.06.2020 і зобов`язати Лозівський міскрайонний суд Харківської області призначити його заяву до розгляду в порядку окремого провадження із викликом сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ з питань перерахунків пенсій № 12 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Харківській області (правонаступник ЛОУПФУ) проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечує. Посилається на те, що протягом листопада 2017 - серпня 2018 років ОСОБА_1 неодноразово звертався до ЛОУПФУ із заявами про роз`яснення виконання постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області у справі № 629/4236/15-а від 19.07.2018, про видачу копій розпоряджень про здійснення перерахунку за вказаною постановою суду та вимогою проводити виплату пенсії в розмірі, вказаному у висновку експертизи № 9738. На всі звернення ЛОУПФУ надавало обґрунтовані відповіді та копії відповідних документів. Зміст листів мав інформаційний характер. ОСОБА_1 під час розгляду адміністративного позову у справі № 629/4236/15-а заявлялася вимога щодо притягнення до відповідальності заступника начальника ЛОУПФУ, у задоволенні якої постановою суду від 19.07.2017 було відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 02 червня 2016 року № 1402-VIII (надалі Закон № 1402-VIII) суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Вважаючи порушеним своє право на захист, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив установити юридичний факт надання посадовою особою - заступником начальника ЛОУПФУ Гавриленко І.М. завідомо неправдивих відомостей в офіційному документі - відповіді від 01.02.2018.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку іх встановлення.

Аналізуючи положення вказаних статтей можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі № 320/948/18.

Мотивуючи відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту надання посадовою особою - заступником начальника ЛОУПФУ Гавриленко І.М. завідомо неправдивих відомостей в офіційному документі не може розглядатись в порядку цивільного судочинства. Окільки чинним кримінально - процесуальним законодавством врегульовано інший порядок установлення фактів, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, в тому числі під час проведення перерахунку пенсії.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту внесення до офіційного документу завідомо недостовірних відомостей не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, проте не врахував, що спір взагалі не підлягає вирішенню в судовому поряду за правилами будь-якого судочинства, а не лише цивільного.

За змістом п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1, ч.4 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення. Підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, ухвалу суду від 01.06.2020 - змінити, виклавши мотиви відмови у відкритті провадженні в редакції даної постанови Харківського апеляційного суду.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 1 червня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук