КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 370/3045/18

провадження № 22-ц/824/2970/2020

12 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Примушку О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради про передачу земельної ділянки у власність, визнання недійсним та скасування державної реєстрації права власності на землю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року у складі судді Мазка Н. Б.,

встановив:

30.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення Мостищанської сільської ради VI скликання Макарівського району Київської області №322-40-VI від 15.07.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 .

Також просив визнати недійсною та скасувати реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельної ділянки ОСОБА_2 (кадастровий номер :01:006:0029) в АДРЕСА_1 загальною площею 0,1951 га.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:006:0007, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1182 га, на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 01.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Лисенко Л. В. та зареєстрованого в реєстрі за №3230.

22.09.2017 року він виявив звалений паркан, який розмежовував його ділянку із землею загального користування. В подальшому йому стало відомо, що земля загального користування була приватизована ОСОБА_2 , внаслідок чого він був позбавлений єдиної під`їзної дороги, яка б вела з АДРЕСА_1 через землю загального користування до його земельної ділянки.

З відповіді архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 23.11.2017 року йому стало відомо, що рішенням Мостищанської сільської ради VI скликання Макарівського району Київської області №263-33-VI від 23.07.2013 року надано дозвіл на проведення робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівниці житлового будинку, господарських будівель та споруд у власність загальною площею 0,210 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Рішенням Мостищанської сільської ради VI скликання Макарівського району Київської області №322-40-VI від 15.07.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах АДРЕСА_1 загальною площею 0,1951 га, а також передано останньому безоплатно у власність вказану земельну ділянку загальною площею 0,1951 га (кадастровий номер :01:006:0029).

У порушення вимог ст. 198 ЗК України затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу відбулося без погодження з ним меж земельної ділянки, що відводилась у власність.

Крім цього, згідно інформації з Державного земельного кадастру загальна площа земельної ділянки позивача з 0,1182 га зменшилася до 0,11813 га, що призвело до порушення його прав.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що суд першої інстанції помилково та безпідставно зазначив, що позивачем не доведено порушення його прав, свобод, законних інтересів.

Зазначив, що погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками є обов`язковим при виділенні земельної ділянки у власність. Не зважаючи на те, що судом першої інстанції було встановлено, що при виділенні земельної ділянки у власність відповідачу з позивачем не було погоджено межі земельної ділянки, судом було відмовлено у задоволенні позову без зазначення правових підстав для такої відмови.

Позивачем надано докази на підтвердження того факту, що зменшення розміру його земельної ділянки відбулося після приватизації земельної ділянки відповідачем, що підтверджується договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 01 вересня 2007 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку позивача та інформацією з Державного земельного кадастру від 08.10.2017 року.

Враховуючи те, що інші землекористувачі, крім відповідача, будь-яких дій відносно своїх земельних ділянок не здійснювали, позивачем було доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача із зменшенням розміру земельної ділянки позивача.

Також зазначив, що не має під`їзної дороги до належної йому земельної ділянки через незаконну приватизацію, що підтверджується наданим проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до кадастрового плану доступ до земельної ділянки позивача з боку АДРЕСА_1 перекрито внаслідок незаконних дій відповідачів. Земельна ділянка позивача стала знаходитись серед земельних ділянок відповідача та суміжних землекористувачів ОСОБА_3 ( ві И до А) та ОСОБА_4 ( від Ж до З).

Більш наглядно та доступно про те, що позивач позбавлений доступу до своєї земельної ділянки детально було позначено на схемі розміщення земельних ділянок з кадастровими номерами, яка була отримана позивачем 11.11.2019, тобто після підготовчого засідання, але суд першої інстанції в порушення ст. 222, 241 ЦПК України відмовив в приєднанні вказаного доказу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кар`єв А. А. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Відмовився від відшкодування судових витрат по справі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Сільський голова Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області ОСОБА_4 надіслав заяву від 28.02.2020 за №150, в якій просив слухати справу без участі вказаного відповідача, рішення приймати на розсуд суду.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 вересня 2007 року між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, за умовами якого продавець продав, а покупець купив у власність частину земельної ділянки площею 0,1182 га, із загального розміру земельної ділянки площею 0,2282 га, що знаходиться на території АДРЕСА_1 , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку. Опис меж земельної ділянки згідно кадастрового плану земельної ділянки, яка підлягала відчуженню, наступний: від А -Б - землі загального користування- АДРЕСА_1 від Б -В - ОСОБА_2 від В-Г - ОСОБА_7 ; від Г - А - ОСОБА_3 (а.с.9).

30.03.2011 ОСОБА_1 одержав Державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку площею 1,1182 га, кадастровий номер :01:006:0007 (а.с.10).

Рішенням Мостищанської сільської ради VI скликання Макарівського району Київської області від 23 липня 2013 року №266-33- VI "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства в межах села Мостище Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області" надано дозвіл на проведення робіт з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку , господарських будівель та споруд у власність громадянину ОСОБА_2 загальною площею 0,210 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до акту про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки ОСОБА_2 , адреса проживання - Королівство Бельгія, в присутності землевласників (землекористувачів): ОСОБА_2 , представника виконкому Мостищанської сільської ради ОСОБА_4. та суміжних землевласників (землекористувачів) : ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника садового товариства "Рибчин Яр", проведено встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені межі на місцевості проходять за умовними межами. Ніяких претензій при встановленні зовнішньої межі не виявлено. Межі погоджені і не викликають спірних питань.

Вказаний акт містить підпис сільського голови ОСОБА_13 , а також суміжних землекористувачів. Підпис від імені ОСОБА_1 на вказаному акті відсутній (а.с.23).

Рішенням Мостищанської сільської ради VI скликання Макарівського району Київської області від 15 липня 2014 року №322-40-VI "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах АДРЕСА_1 " затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 загальною площею 0, 1951 га.

Передано безоплатно у власність ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку загальною площею 0,1951 га (кадастровий номер :01:006:0029) (а.с.16).

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1951 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0029, 13.08.2014 зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що при виділенні ОСОБА_2 земельної ділянки у власність, з ним не було погоджено меж земельної ділянки, внаслідок чого відбулося зменшення площі належної йому земельної ділянки до 0,11813 га. Крім цього, він був позбавлений єдиної під`їзної дороги до своєї земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частина 1 ст. 116 ЗК України встановлює, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки шляхом безоплатної приватизації відбувається за правилами та в порядку, визначеними статтею 118 цього Кодексу.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (стаття 118 ЗК України).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина чотирнадцята статті 186 ЗК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України (частина друга статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно зі статтею 55 цього Закону технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Пунктом 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Цей акт складається згідно з додатком 2 до Інструкції і підписується власниками/користувачами суміжних земельних ділянок на підтвердження відсутності претензій щодо існуючих меж земельної ділянки.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) є необхідним при виділенні земельної ділянки у власність і забезпечує уникнення технічних помилок та порушення прав землекористувачів.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Судом встановлено, що наявний в матеріалах справи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , розроблений ПП «Яран і К» в 2014 році, не містить підписаного позивачем акта погодження меж. Мотиви, у зв`язку з якими Мостищанська сільська рада Макарівського району Київської області затвердила подану технічну документацію із землеустрою за відсутності підписаного позивачем акта погодження меж, у оскаржуваному рішенні не зазначені.

Судом також встановлено зменшення розміру земельної ділянки позивача після приватизації земельної ділянки відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 01.09.2007 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку позивача та інформацією з Державного земельного кадастру від 08.10.2017 року.

На підтвердження тієї обставини, що внаслідок виділення земельної ділянки у власність відповідача позивач не має під`їзної дороги до належної йому земельної ділянки, останній надав проект землеустрою, який також містив кадастровий план та схему розташування земельної ділянки.

Відповідно до кадастрового плану, земельна ділянка позивача знаходиться серед земельної ділянки відповідача та суміжних землекористувачів ОСОБА_3 ( від И до А) та ОСОБА_4 ( від Ж до З), доступ позивача до АДРЕСА_1 (від А до Б) відсутній (а.с. 25).

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дійшовши висновку, що надані позивачем докази не є достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування, суд першої інстанції не сприяв позивачу в реалізації ним своїх прав, не роз`яснив останньому наслідки неподання відповідних доказів, що призвело до передчасного висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

На підтвердження порушення своїх прав внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, позивачем додатково надано: кадастровий план земельної ділянки згідно бази ДЗК, кадастровий номер :01:006:0007, площа - 0,1181 га, який містить опис меж: від А до Б - гр. ОСОБА_3 :01:006:0030); від Б до В - ОСОБА_2 :01:006:0029); від В до ОСОБА_14 :01:006:0032); зведений план земельних ділянок з фактичним користуванням та базою ДЗК, що містить зазначення фактичного розташування земельної ділянки позивача; зведений план земельних ділянок згідно бази ДЗК, відповідно до якого земельна ділянка позивача оточена земельною ділянкою відповідача та суміжного землекористувача ОСОБА_3 .

Надані позивачем докази у своїй сукупності є достатніми для висновку про відсутність у нього будь-якого доступу до власної земельної ділянки.

Згідно вимог ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 317, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування я та розпорядження своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований у судовому порядку.

При цьому закон не передбачає додаткового визнання такого правового акту недійсним.

З огляду на допущені порушення земельного законодавства при затвердженні технічної документації та виділенні ОСОБА_2 земельної ділянки у власність, наявні правові підстави для задоволення позову шляхом визнання незаконним та скасування відповідного рішення Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області.

Стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на задоволення позову в частині скасування рішення Мостищанської сільської ради Макарівського району Київської області від 15 липня 2014 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність , наявні правові підстави для скасування реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0029), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1951 га.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Допущене судом першої інстанції неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Мостищанської сільської ради VI скликання Макарівського району Київської області №322-40-VI від 15.07.2014 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_1 .

Скасувати реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0029), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1951 га.

В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк