Провадження №2/523/557/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2020 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №9, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 24.11.2019р. подали до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обгрунтовані тим, що позивачі є власниками вказаної квартири, а відповідачі, які є відповідно донькою та онуками позивача ОСОБА_1 , не проживають за вказаною адресою близько 8 років, виїхала з квартири, забрали свої речі. В добровільному порядку відповідачі не знімаються з реєстраційного обліку, не платять за комунальні послуги, спірним житлом не цікавляться, не здійснюють утримання житла, а тому, як вважають позивачі, вони втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 . Наявність реєстрації відповідачів в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивачів щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в якому не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, викликалася належним чином. В матеріалах справи є заява ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що вона не заперечує проти позовних вимог про визнання її з дітьми такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. від 09.08.2018., спадкоємцями квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , є його дружина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках по 1/2 частці. (а.с.3)

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) №78 від 18.11.2019р. на житловій площі в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 -як власник 1/2 частки квартири, ОСОБА_2 - як власник 1/2 частки квартири, ОСОБА_3 -донька, ОСОБА_4 -онук, ОСОБА_5 -онук (а.с.21).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з актом про не проживання від 18.11.2019р., складеним сусідами ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_8 (кв.251), підписи яких завірені виконуючим обов`язки директора ЖБК «Іллічівський» Магеровським В ОСОБА_9 ., відповідачі ОСОБА_3 , 1981 р.н., ОСОБА_4 , 2002 р.н., та ОСОБА_5 , 2012р.н., не проживають в квартирі АДРЕСА_2 більше восьми років (а.с.22).

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння», якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє,користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідачі по справі понад один рік не проживають на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,89, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляяційного суду протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення складено 06.03.2020 р.

Суддя: