Справа № 645/1234/20
Провадження № 2/645/1050/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
16 листопада 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Мартинової О.М.,
секретар судових засідань Проневич Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2020 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 липня 2020 року закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Позивач в судове засіданні не з`явилась про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про вручення поштового повідомлення, причини неявки суду не повідомив.
З урахуванням викладеного, вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ст. 280 ЦПК України суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів .
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, вважає що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
В матеріалах справи міститься Трудовий договір № 1 від 05 жовтня 2018 року, між фізичною особоюпідприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 , згідно якого остання є продавцем продовольчих товарів з матеріальною відповідальністю.
ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 10.12.2002 року.
Як вбачається з повідомлення про прийняття працівника на роботу від 05.10.2018 року, ОСОБА_2 почала роботу 06.10.2018 року.
Зазначений факт відповідач визнала, про що підписала Акт перерахунку від 18.06.2019 року та склала власноруч розписку від 18.06.2019 року про відшкодування боргу.
З відповіді заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 Боровського А. від 07.11.2019 року, вбачається, що за аналогічним зверненням Немишлянським ВП ГНУП в Харківській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, за фактом привласнення грошових коштів.
Відповідно до частин першої, другої ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Згідно ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням (новація боргу).
Виходячи з наведеного, новація - це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання.
Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу) (ч.2 ст. 1053 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст.1046, ст.1047 ЦК України за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
В свою чергу відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Позивачем було долучено до матеріалів справи оригінал розписки від 18.06.2019 року та оригінал Акту перерахунку від 18.06.2019 року.
Факт підпису розписки відповідачем під час судового розгляду не спростований.
Отже, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем по справі було надано оригінал розписки, який знаходився у неї, то дійсно 18.06.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, зобов`язання за яким щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано.
Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання.
У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором.
Вина не є неодмінною умовою відповідальності за порушення зобов`язання: договором або законом може встановлюватися відповідальність боржника незалежно від його вини. Але, якщо інше не передбачене договором або законом, відповідальність за порушення зобов`язання настає за наявності вини порушника.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надана позивачем розписка констатує факт наявності боргового грошового зобов`язання відповідача перед позивачем та містить у собі новацію у позикове зобов`язання, за яким одна сторона (позикодавець) враховує суму заборгованості, що виникла за первинним договором, як суму позики, а інша сторона (позичальник) зобов`язується повернути таку суму вже на виконання нових позикових зобов`язань.
Отже, враховуючи надані докази, вищевикладені правові положення, а також фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення боргу за договором позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання неї грошового зобов`язання відповідач суду не надала.
Напідтвердження доказів моральної шкоди, позивач зазначила, що була вимушена звернутися до лікаря за допомогою з поганим самопочуттям.
Як вбачається зі довідки, Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка № 3» Харківської міської ради, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 знаходиться під наглядом лікарів поліклініки з приводу: ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонична хвороба ІІ ст., 2 ст, Гіпертрофія міокарду лівого шлуночка СН І, ДЕП ІІст. Змішаного ґенезу з легким вестибуло-атактичним, цефалгічним, астенічним синдромами. ОХЗ грудного відділу хребта, легкий мязово-тонічний синдром, варикозна хвороба нижніх кінцівок, хронічна венозна недостатність, хронічний гастродуоденіт. ЖКХ. Хронічний калькульозний холецистит. Хронічний коліт.
За загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Відповідно дост. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Зі змісту договору позики вбачається, що сторони не передбачили відшкодування моральної шкоди в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання.
Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України, якою не передбачено такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди.
Укладений між сторонами у справі договір позики також не містить цього виду цивільної відповідальності.
Правовідносини, що виникли між сторонами в справі є договірними та відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення договором та законом непередбачено, а тому у частині відшкодування моральної шкоди позивні вимоги задоволенню не підлягають.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
При зверненні до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.
Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 51 600 (п`ятдесят одна тисяча шістсот) грн. 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складено 01 грудня 2020 року.
Суддя - О. М. Мартинова