10.03.2020 Справа №489/131/20
Провадження №2/489/1228/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки його виплати по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом яким просила стягнути з відповідача на її користь: середній заробіток за весь час затримки його виплати по день ухвалення рішення суду без утримання податку та інших обов`язкових платежів; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 550,47 грн. без утримання податку та інших обов`язкових платежів; моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 15.09.1993 до 21.09.2018 перебувала у трудових відносинах з ЖКП ММР «Південь». 21.09.2018 відповідно до наказу ЖКП ММР «Південь» від 21.09.2018 № 256-к була звільнена із займаної посади, а саме начальника ЖЕК-7, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників. Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 6713,00 грн. Вона неодноразово зверталася до суду з позовами про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі. Судами стягнуто з відповідача заборгованість у сумі 6713,00 грн. та середній заробіток за період з 21.09.2018 року по 05.12.2019 року. Проте, відповідач по теперішній час не погасив заборгованість. Посилаючись на викладені обставини, так як у день звільнення відповідач не провів остаточного розрахунку, відповідно до вимог статті 117 КЗпП відповідач повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 550,47 грн. Зазначає, що не проведення розрахунку відповідачем порушує її право на своєчасне одержання винагороди за працю. Діями відповідача, вона зазнала тяжкість вимушених змін у її житті, а також час та зусилля, витрачені на поновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15 вересня 1993 року перебувала в трудових відносинах з ЖКП ММР "Південь" та 21 вересня 2018 року була звільнена з посади начальника ЖЕК-7 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату).

Відповідно до довідки ЖКП ММР «Південь» від 21.01.2019 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 6713,00 грн.

Згідно довідки ЖКП ММР «Південь» від 15.04.2019 № 213 середньоденний заробіток ОСОБА_1 за останні два місяця роботи, що передували звільненню (липень, серпень 2018 року) становить 415,44 грн.

Оскільки відповідач в день звільнення не провів з позивачкою остаточного розрахунку, остання звернулася до суду з позовом яким просила стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, вихідної допомоги та моральної шкоди.

Позивачка зазначає, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2019 по справі № 489/6272/18 на її користь з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 6713,00 грн. та середній заробіток за період з 21.09.2018 по 01.04.2019 у розмірі 54838,08 грн.; рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.08.2019 по справі № 489/2030/19 з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за період з 02.04.2019 по 31.07.2019 у розмірі 33650,64 грн.; рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.12.2019 року на її користь з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2019 по 05.12.2019 у розмірі 36974,16 грн., без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

З позовної заяви вбачається, що заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 6713,00 грн. до теперішнього часу не погашена.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

При здійсненні розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Довідкою ЖКП ММР «Південь» від 15.04.2019 № 213 підтверджено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 415,44 грн., що відповідає розміру вказаному в вище наведених судових рішеннях.

Судом встановлено, що кількість днів затримки розрахунку з 06 грудня 2019 року по 10 березня 2020 року становить 64 робочих днів (грудень 2019 року 17 робочих днів, січень 2020 року 21 робочих днів, лютий 2020 року 20 робочих днів, березень 2020 року 6 робочих днів).

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 лютого 2019 року по 10 березня 2020 року становить 26588,16 грн. (із розрахунку 415 грн. 44 коп. (середньоденний заробіток) х робочі дні), який і підлягає до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 550,47 грн. без утримання податку та інших обов`язкових платежів, суд приходить до наступного.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Разом із тим ст. 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими.

З поданого позивачем розрахунку, вбачається, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить 550,47 грн.

Даний розрахунок позивача відповідачем щодо неправильності його здійснення не спростовано, а відтак він приймається судом до уваги.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то враховуючи принципи розумності та справедливості, суд вважає що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено перенесені моральні страждання позивачем, які спричинені йому через відсутність коштів для нормального існування.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки його виплати по день фактичного розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 грудня 2019 по 10 березня 2020 у розмірі 26588 грн. 16 коп., без утримання податку та інших обов`язкових платежів. та компенсацію частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати заробітної плати у розмірі 550 грн. 47 коп..

У задоволенні позовних вимог про стягнення з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" на користь ОСОБА_1 моральну коду у розмірі 5000 грн. 00 коп. - відмовити.

Стягнути з житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Житлово-комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Південь», юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Олійника, 9-а.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «10» березня 2020 року.