Справа № 128/3280/17
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2020 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду скаргу стягувача ОСОБА_1 на протиправну бездіяльність державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) в особі державного виконавця Клименка Лариси Дмитрівни, з викликом боржника ОСОБА_2 , -

УСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, мотивуючи її тим, що з 23.03.2018 року на виконанні у Вінницькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходився виконавчий лист виданий на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.01.2018 року у справі 128/3280/17 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 33407,90 гривень та 640,00 судового збору. 04.02.2020 року заявник отримав простим листом супровідний лист від 30.01.2020 року №6438/15-3-25/12 та постанову державного виконавця Клименко Л.Д., від 30.01.2020 року про передачу виконавчого листа до Центрального відділу ДВС у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій державний виконавець послався на те, що згідно пояснень боржника від 08.01.2019 року встановлено фактичне місце проживання боржника, яке територіально відноситься до повноважень іншого відділу ДВС. Вважає, що державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність, так як про те, що зазначене виконавче провадження необхідно передати до іншого відділу, виконавцю було відомо ще 08.07.2019 року, тобто більше як шість місяців тому, і за цей час жодних дій виконавець не вчинив. Отже державний виконавець, проявив бездіяльність усупереч статей 10, 18 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених у статті 48 цього Закону. А саме: не проводив належним чином перевірку майнового стану боржника, не здійснював виїзд за адресою реєстрації боржника, не отримував пояснень від осіб які проживають за адресою реєстрації боржника, більше 6-ти місяців не здійснював жодних щодо передачі виконавчого провадження по фактичному місцю проживання боржника.

До судового засідання скаржник ОСОБА_1 надав суду заяву, за якою вимоги скарги підтримує, та просить задоволити. Судове засідання провести у його відсутність.

Заінтересована особа представник Вінницького РВ ДВС до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Листом від 19.02.2020 року судом витребовувалися матеріали виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні, однак вимога суду залишилася без реагування. Тому суд вирішує скаргу на підставі наявних в матеріалах скарги доказів.

Боржник ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, оглянувши матеріали цивільної справи № 128/3280/17, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, судовий контроль за виконанням судових рішень регулюється розділом VII ЦПК України 2017 року.

В період з 23.03.2018 року на виконанні у Вінницькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області знаходився виконавчий лист виданий на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.01.2018 року у справі 128/3280/17 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 33407,90 гривень та 640,00 судового збору.

04.02.2020 року ОСОБА_1 отримав простим листом супровідний лист від 30.01.2020 року №6438/15-3-25/12 та постанову державного виконавця Клименко Л.Д., від 30.01.2020 року про передачу виконавчого листа до Центрального відділу ДВС у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якій державний виконавець послався на те, що згідно пояснень боржника від 08.01.2019 року встановлено фактичне місце проживання боржника, яке територіально відноситься до повноважень іншого відділу ДВС.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Проте державним виконавцем не надано доказів щодо вчинення всіх передбачених законом дій по примусовому виконанню рішення суду, яке не виконується значний час, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі «Войтенко проти України» (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Отже державний виконавець, проявив бездіяльність усупереч статей 10, 18 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення з використанням можливостей, передбачених у статті 48 цього Закону. А саме: не проводив належним чином перевірку майнового стану боржника, не здійснював виїзд за адресою реєстрації боржника, не отримував пояснень від осіб які проживають за адресою реєстрації боржника, більше 6-ти місяців не здійснював жодних щодо передачі виконавчого провадження по фактичному місцю проживання боржника.

Доказ зворотного суду державним виконавцем Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Клименко Л.Д. не надано.

З огляду на вищевикладене, вимоги ст.39,40,41 ЗУ «Про виконавче провадження», суд вважає, що підстави скарги є доведеними, факт неналежного виконання державним службовцем обов`язку своєчасної передачі виконавчого провадження по фактичному місця проживання боржника встановлений, в зв`язку з чим скаргу слід задовільнити.

Керуючись ст. ст. 10,18,39,40,41,48,74 ЗУ «Про виконавче провадження», «Інструкцією з організації примусового виконання рішень», ст.ст. 127, 268, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Вінницького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Клименко Л.Д., допущену у виконавчому проваджені №56055624.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі 15 днів з моменту її винесення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.А.Ганкіна