Провадження № 2/234/3763/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області, в складі:

Головуючого судді Бакуменко А.В.

За участю секретаря судового засідання Кісточка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорська, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ясногірської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

Обставини справи

ОСОБА_2 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилась спадщина, котра складається з житлового будинку загальною площею 72,80 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,0765 га , що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом є дружина померлого - ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 на час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку загальною площею 72,80 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,0765 га , що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

За заявою ОСОБА_2 їй було видано свідоцтво про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, та свідоцтво про право на спадщину, після смерті ОСОБА_4 на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.

Постановами від 11.11.2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на будинок розташованої за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за нею право власності на 1/2 частку будинку за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надали заяву про розгляд за їх відсутності.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі.

20.10.2020 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно до свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_1 ) від 24.02.2014 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2 ) від 12.10.2015 року ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до дозволу № 733 від 22.12.1965 року на будівництво, ОСОБА_3 було надано земельну ділянку для будівництва житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 .

У відповідності до виписки з рішення № 51 від 03.02.1988 року ОСОБА_3 дозволено будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Згідно до Державного акту на земельну ділянку 15.12.1997 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 765 кв.м., розташована АДРЕСА_2 . Ділянку передано для обслуговування житлового будинку на господарських споруд.

Згідно до довідки № 02-23/857 від 17.09.2020 року житловий будинок АДРЕСА_4 .

Згідно до свідоцтва про право на спадщину на землю, ОСОБА_2 успадкувала 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0765 га по АДРЕСА_1 , після смерті свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно до свідоцтва про право на спадщину на землю, ОСОБА_2 успадкувала 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0765 га по АДРЕСА_1 , після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до Постанов про відмову у вчинені нотаріальних дій від 11.11.2016 року за № 879 та № 880. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав й обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до норм ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємцем після померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є їх донька ОСОБА_2 , котра своєчасно подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, та частково її оформила, отримавши свідоцтва про право спадщини на земельну ділянку на котрі розташований будинок.

Позивач не може оформити у нотаріуса спадщину, у зв`язку з відсутністю у спадкодавців належного правовстановлюючого документу на будинок.

Вирішуючи питання про визнання права власності на частину житлового будинку, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року за № 1952-IV, за державною реєстрацією має право звернутися власник або належним чином уповноважена особа.

У відповідність до вимог ст. 1297, 1299 ЦК України, позивач зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, в мене немає іншої можливості оформити право на спадщину, ніж звертатися з цими вимогами до суду.

Згідно до статей 1261, 1268 ЦК України, спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв`язує питання про визнання права на спадкоємне майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

У відповідність статті 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на житловий будинок, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач, відповідно до позову не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 331,392, 1268, 1296-1299 ЦК України, ст.ст. 12,13,141259,263-265,ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ясногірської селищної ради до про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_5 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 на 1/2 частку житлового будинку (загальною площею 72,80 кв.м., житловою площею 54,20 кв.м.) з господарськими і побутовими спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає АДРЕСА_5 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/2 частку житлового будинку (загальною площею 72,80 кв.м., житловою площею 54,20 кв.м.) з господарськими і побутовими спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя Краматорського міського суду А. В. Бакуменко