Справа № 346/2298/19
Провадження № 22-з/4808/69/20
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.
Суддя-доповідач Томин
14 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої Томин О.О.
суддів: Мелінишин Г.П., Василишин Л.В.,
розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 8 вересня 2020 року,
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6190,90 грн. як вартість відрізаного кабелю, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Рішенням Снятинського районного суду від 8 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» 10400,00 грн. судових витрат.

ОСОБА_1 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу. Просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Снятинського районного суду від 8 вересня 2020 року в частині стягнення судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» 4000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги. В решті рішення суду залишено без змін.

07.12.2020 року до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення по даній справі. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» 3200,00 грн. витрат за професійну правничу допомогу.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що у відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України було зроблено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача. Докази про такі витрати направлено на адресу суду у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч.ч. 2-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що разом з поданням відзиву на позовну заяву під час розгляду справи в суді першої інстанції представником ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» Оліградським М.В. було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести, в тому числі у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Зокрема, за складання апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу 4000,00 грн., складання процесуальних заяв 400,00 грн., участь адвоката у судових засіданнях суду апеляційної інстанції 2000,00 грн. (т. 1, а.с. 38 (зворот)).

04.11.2020 року представник ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» Оліградський М.В. подав до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому також зазначив про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу адвоката (т. 2, а.с. 14-21).

На підтвердження витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником відповідача у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подано копію Договору про надання професійної правничої допомоги №2020/22 від 02.01.2020 року, укладеного між ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» та ОСОБА_2 , довіреності №635 від 12.05.2020 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, Акта приймання-передачі за Договором про надання правової допомоги №2020/22 від 02.01.2020 року, складеного 07.12.2020 року, та платіжного доручення №37430 від 07.12.2020 року, із якого вбачається, що ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» сплачено адвокату ОСОБА_2 3200,00 грн. за послуги з професійної правничої допомоги згідно Договору №2020/22 від 02.01.2020 року та Акту б/н від 07.12.2020 року у даній справі (т. 2, а.с. 43-49).

Оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.11.2020 року рішення Снятинського районного суду від 8 вересня 2020 року, яким було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , по суті позовних вимог залишено без змін, колегія вважає, що є наявними підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), додатковій постанові Верховного Суду від 19.11.2020 року в справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Згідно з Актом приймання-передачі за Договором про надання правової допомоги №2020/22 від 02.01.2020 року, складеним 07.12.2020 року, адвокат надав таку правничу допомогу: складання відзиву на апеляційну скаргу, на що ним витрачено 8 годин, сума витрат 3200,00 грн. (при вартості однієї нормогодини 400 грн.) (т. 2, а.с. 46).

Однак підготовка представником відповідача відзиву на апеляційну скаргу вочевидь не вимагала від адвоката витрат часу у вказаному обсязі (8 годин), враховуючи те, що такий є практично аналогічним відзиву на позовну заяву.

Таким чином апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання та оформлення відзиву на апеляційну скаргу), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності та значимості таких дій у справі, апеляційний суд вважає за можливе зменшення їх розміру та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (місцезнаходження: вул. Індустріальна, 34, м. Івано-Франківськ, 76014, ідентифікаційний код юридичної особи в ) 1200 (одну тисячу двісті) грн. 00 коп. за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Василишин