Справа № 591/7011/19
Провадження № 2/591/896/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2020 року м.Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.

за участю секретаря судового засідання Товстухи Д.О.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Єременко Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу №591/7011/19 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування, оскільки з вини відповідача, який, керуючи автомобілем GAZ, д.н. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем Renault Logan, р.н. НОМЕР_2 . Останній автомобіль отримав механічні пошкодження, згідно висновку вартість відновлювального ремонту становить 147 423,69 грн. позивач сплатив власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в сумі 100 000,00 грн. Оскільки позивач не повідомив позивача про настання страхової події протягом 3 робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача в порядку регресу. Тому просить стягнути з відповідача на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 100 000, грн. та сплачений судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, подали письмовий відзив, в якому просили відмовити в задоволенні позову, оскільки вважають, що підстав для стягнення з нього коштів немає, оскільки не повідомлення письмово позивача про ДТП відбулося з поважних причин, оскільки до 27 липня 2017 року (дата вручення документів про підозру) йому не повідомлялося про вину у вчиненні ДТП. Відповідачем було вжито всіх можливих заходів з метою запобігання або зменшення подальшої шкоди, шляхом виклику співробітників поліції та медиків, повідомлення в телефонному режимі представників позивача. Вказали також, що чинним законодавством не передбачено право страхової компанії в даному випадку на стягнення в порядку регресу.

Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2019 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 3 січня 2020 року.

Протокольною ухвалою головуючого від 3 січня 2020 року розгляд відкладено до 21 лютого 2020 року за клопотанням представника відповідача.

Протокольною ухвалою головуючого від 21 лютого 2020 року відкладено розгляд справи до 7 квітня 2020 року за клопотанням представника відповідача.

Протокольною ухвалою головуючого від 7 квітня 2020 року відкладено розгляд справи до 26 травня 2020 року за клопотанням відповідача про витребування доказів.

Протокольною ухвалою головуючого від 26 травня 2020 року відкладено за клопотанням відповідача до 24 червня 2020 року.

24 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 19 серпня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному.

19 серпня 2020 року відкладено у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні в іншій цивільній справі до 16 жовтня 2020 року.

16 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 3 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 25 вересня 2016 року на автодорозі Суми-Путивль-Глухів сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля GAZ, д.н. НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля Renault Logan, р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Згідно вироку Білопільського районного суду Сумської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним в настанні ДТП, яка сталася 15 листопада 2018 року (а.с.8-17).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 15 листопада 2018 року вирок Білопільського районного суду Сумської області залишено без змін (а.с. 18-21).

Згідно полісу №АЕ7822346 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» (а.с.7).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1746 від 10.11.2017 року вартість відновлювального ремонту Renault Logan, р.н. НОМЕР_2 на дату ДТП становить 147423,69 грн., матеріальний збиток, заподіяного власнику внаслідок пошкодження після ДТП транспортного засобу Renault Logan, р.н. НОМЕР_3 становить 133708,29 грн (а.с.27-55).

21 грудня 2018 року від власника пошкодженого автомобіля страховій компанії надійшло повідомлення про ДТП (а.с.22).

Зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № UA027/L01/03 від 2 квітня 2019 року та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати потерпілому ( а. с. 23-24).

На виконання вироку Білопільського районного суду Сумської області від 14 травня 2018 року видано виконавчий лист №573/1546/17 про стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ТОВ «Дніпроінвест» борг у сумі 100 000,00 грн. (а.с.25).

Згідно платіжного доручення №28381 від 03 квітня 2019 року, позивач сплатив страхове відшкодування за ремонт автомобіля Renault Logan, р.н, НОМЕР_2 , ТОВ «Дніпроінвест» в розмірі 100 000 грн. 00 коп. (а.с.56).

24 травня на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с.57).

Згідно ст. 1166 УК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України спосіб відшкодування шкоди, завданої його майну обирає потерпілий: або вимагати відшкодувати в натурі, або відшкодувати завдані збитки.

Згідно ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 ст. 33 цього Закону.

П.п. 33.1.2 ст. 33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати)особа має вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Відповідачем вживалися заходи з метою запобігання або зменшення подальшої шкоди, шляхом виклику співробітників поліції та медиків, повідомлення в телефонному режимі представників позивача.

Позивач посилається на те, що неузгодженість нумерації п. 33.1 ст. 33 та п. 38.1 ст. 38 цього Закону не можуть обмежувати право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП та посилаються на п. 33.1.4 ст. 33.

Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Однак, суд не може погодитися з даною позицією, оскільки п. 38.1.1 ст. 38 містить чітке визначення, в яких саме випадках страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Обмеження набуття права зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди у разі неповідомлення страховика протягом трьох днів з моменту ДТП про вказану подію за умови встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Висновки суду узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, від 27.10.2018р. у справі №371/6159/16-ц, від 16.01.2019р. у справі №208/7291/13-ц, від 29.09.2019р. у справі №761/37577/15-ц.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до кримінальної відповідальності. Страхова компанія його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 14 лютого 2018 року у справі № 752/9895/15-ц.

В процесі слухання справи судом не встановлено та позивачем не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвела до необґрунтованих виплат, здійснених ним, а тому підстави для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з необгрунтованістю. .

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 142, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 4 грудня 2020 року.

Позивач: ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В.Шелєхова