Дата документу 12.03.2020 Справа № 320/868/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 320/868/19 Головуючий у 1 інстанції: Іваненко О.В.
№ 22-ц/807/712/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилися доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13.09.2006 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням суду №2-4173/2006 з відповідача були стягнути на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючі з 20.06.2006 року до повноліття дітей. Проте, від сплати аліментів відповідач ухиляється, будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає.

Відповідач не сплачував аліменти належним чином, у зв`язку з чим станом на 07.12.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 31 091,69 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам.

Враховуючи, що розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100% заборгованості боржника по аліментам,

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 року суму 31 091,69 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 10 000 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що суд постановив законне, обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального права, яке регламентує данні правовідносини. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.. ст.. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з приписами ч.1, ч.2 ст. 196 Сімейного кодексу України, предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, попередження боржника про сплату заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

Судом першої інстанції встановлено, що у сторін від шлюбу народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

13.09.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №490 (а.с.6).

Відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької по справі №2-4173/2006 від 19.12.2006 року з відповідача були стягнути на користь позивача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючі з 20.06.2006 року до повноліття дітей (а.с.9-10).

Згідно розрахунку заборгованості, боржник ОСОБА_2 аліменти сплачував не в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 31091,69 грн. (а.с.41-42),

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що розмір заборгованості складає 31091,69 грн..

Враховуючи майновий стан відповідача та те, що ОСОБА_2 є не працевлаштованим, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.33,34) суд вважав за необхідне обмежити стягнення пені за прострочення сплати аліментів до розміру 10000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, вірно встановив юридичну природу спірних правовідносин й застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За приписами ст. 196 СК України, сума неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків суми заборгованості.

Згідно зі ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що з вини ОСОБА_2 виникла заборгованість за аліментами, станом на 07 грудня 2018 року у розмірі 31091,69грн.(а.с.41-42)

При цьому, при вирішенні розміру неустойки, судом першої інстанції вірно враховано, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, неустойка за прострочення їх сплати нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи із того, скільки днів прострочено до сплати повної суми заборгованості.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

За змістом частини 2 статті 196 СК України суду надано право зменшити неустойку з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів прийняття такого рішення, зменшив розмір пені за прострочення відповідачем виплати аліментів до 10000 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 04.02.2020 року у ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а переплата складає 428,10 грн.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є працездатною людиною, здоровою та при наявності бажання міг би працювати та утримувати дітей, а також про те, що він звертався за наданням оплатних юридичних послуг, а відтак не є малозабезпеченим не впливають на ухвалене судом першої інстанції рішення та не можуть свідчити про доцільність стягнення пені у визначеному позивачкою розмірі.

Тож доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 12 березня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: О.З. Поляков

С.В. Кухар