27.11.2020 Справа № 363/1509/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАИНИ

27 листопада 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., при секретарі Рибка І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Київ), третя особа: ОСОБА_2 про обчислення заборгованості зі сплати аліментів за період з 22 листопада 2018 року по 31 січня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2020 р. представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом до Вишгородського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Київ), третя особа: ОСОБА_2 в якому просила обчислити (визначити) розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 22.11.2018 р. по 31.01.2020 р. В обґрунтування якого вказала, що на виконанні у Вишгородському районному відділі ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Київ) перебуває виконавчий лист № 363/4811/18 від 02.01.2020 року, виданий Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 гривень, починаючи з 22.11.2018 року до досягнення дитиною повнолітня, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22 січня 2020 року позивач звернувся до Вишгородського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Київ) із заявою в якій просив: обчислити розмір аліментів, що підлягають сплаті за період з 22 листопада 2018 року до 31 січня 2020 року, взявши до уваги суми оплати аліментів, що були сплачені боржником в період, що передував даті видачі довідки про відсутність заборгованості від лютого 2019 року і не надавались виконавчій службі, а саме три платежі, які значаться як «ОПЛАТА НАВЧАННЯ» від 20.02.2018 року на суму 2000 гривень, від 01.07.2018 року на суму 5000 гривень та від 16.08.2018 року на суму 2000 гривень, зазначаючи, що плата навчання є складовою частиною аліментів.

Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам від 24.02.2020 року, виданої головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Київ) Ємельяновою І.О. станом на 24.02.2020 року заборгованість із сплати аліментів за період з 22.11.2018 року по 24.02.2020 року складає 14 623, 26 гривень. При цьому, позивач зазначає, що довідка - розрахунок не містить обґрунтування, а лише констатацію факту наявності заборгованості та попередження ОСОБА_1 про відповідальність за неналежне виконання обов`язків в межах виконавчого провадження. Крім того, вказана довідка - розрахунок містить недостовірну інформацію щодо відсутності в матеріалах справи квитанцій про сплату аліментів боржником та виконавець не надав правової оцінки долученим позивачем квитанціям про оплату навчання та не зарахував оплачені суми в загальний розмір сплачених аліментів. Станом на дату звернення з позовом, заборгованість зі сплати аліментів виконавцем не перерахована з урахуванням сплачених сум.

Позивач, не погоджуючись із розрахунком заборгованості, проведеним державним виконавцем, у позовній заяві надав власний розрахунок, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів за період з 22.11.2018 року по квітень 2020 року відсутня, включаючи платежі за попередній період оплати навчання, які не були враховані державним виконавцем у суму сплачених аліментів.

Крім того, позивач зазначає, що не дивлячись на відсутність заборгованості по сплаті аліментів, позивачем додатково сплачувались аліменти, а саме у лютому 2020 року на суму 3000 гривень, у березні 2020 року на суму 7000 гривень, у квітні 2020 року на суму 3000 гривень.

У зв`язку з викладеним, позивач звернуся до суду, оскільки, вважає, що його права порущені.

29.04.2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

22.09.2020 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області у вказаній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Представником відповідача до суду було подано відзив, в якому він заперечував про задоволення позовних вимог, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження та зазначає, що виконавець стягує з божника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. У виконавчому провадженні № 55396855 сума стягнення чітко визначений розмір аліментів на користь кого стягуються аліменти, що унеможливлює зарахування квитанцій за оплату навчання, котрі були сплачені не стягувачу, як того вимагає виконавчий лист, виходячи з цього позивач добровільно допомагав своїй донці ОСОБА_4 , що не забороняється Законом. Окрім цього, зазначив, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі, отже позивач подав даний позов з порушенням, оскільки довідка була видана 24.02.2020 року, а позивач звернувся до суду 14.04.2020 року та не має законних підстав для обчислення заборгованості.

Третя особа ОСОБА_2 подала до суду пояснення, в яких просила заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на її користь на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 за період з 22.11.2018 року по 24.02.2020 року залишити, зазначивши, що вважає грошові перекази позивача додатковими витратами на дитину, а не сплатою аліментів відповідно до виконавчого листа. Крім того вказала, що квитанції за 2018 рік, в яких зазначені суми як оплата за навчання, були враховані при розгляді справи №363/4811/18 та в 2019 році суд їх вже зарахував, як добровільну сплату додаткових витрат на утримання дитини в частині сплати вартості за освітні послуги.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що витрати на навчання є складовою частиною саме аліментів, крім того зазначила, що відповідач добросовісно сплачує аліменти, що підтверджується копіями квитанцій. Крім того, зазначила, що

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12.11.2019 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та стягнення додаткових витрат на утримання дитини позовні вимоги задоволені частково та збільшено розмір аліментів призначених Вишгородським районним судом Київської області від 24 січня 2008 року та стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 аліменти у розмірі 3000 грн., починаючи з 22.11.2018 року до її повноліття.

На виконанні у Вишгородському районному відділі ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Київ) перебуває виконавчий лист № 363/4811/18 від 02.01.2020 року, виданий Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 гривень, починаючи з 22.11.2018 року до досягнення дитиною повнолітня, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копій квитанцій від 20.02.2018 року, 19.02.2019 року, 18.02.2019 року та 20.08.2019 року ОСОБА_1 перераховував кошти на оплату навчання своєї доньки ОСОБА_4 .

22.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про перерахунок заборгованості з аліментів за період з 22.11.2018 року по 31 січня 2020 року та надання довідки про відсутність заборгованості.

24.02.2020 року Головним державним виконавцем Ємельяновою І.О. Вишгородського районного відділу ДВС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 22.11.2018 року по 24.02.2020 року, відповідно до якої заборгованість нарахована станом на 24.02.2020 року та складала 14 623 грн. 26 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. В рамках даної справи заявлені вимоги про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 здійснював оплату навчання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 на власний розсуд.

Домовленості між стягувачем та боржником щодо оплат на навчання здійснюються в рахунок аліментів не було.

Права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби та обчислена державним виконавцем заборгованість у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, з урахуванням сплачених ОСОБА_1 сум.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено того, що його платежі на оплату навчання доньки є аліментами, а не додатковими витратами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 85 СК України, ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 грудня 2020 року.

Головуючий М.Б. Баличева