Провадження № 2/761/2244/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, згідно з яким просить суд: стягнути з Держави України в особі Державного бюро розслідуваньна свою користь моральну шкоду, завдану протиправними діями та бездіяльністю Державного бюро розслідувань в розмірі 540000,00 грн., шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що тривалий час органами досудового розслідування саботується кримінальне провадження щодо умисного вбивства його брата-близнюка. Позивач тривалий час звертається до різних органів досудового розслідування за захистом свої порушених прав. Так, позивач неодноразово звертався, до уповноважених осіб Державного бюро розслідувань із заявами про вчинення посадовими особами ГПУ, САП ГПУ, прокуратури м.Києва, СБУ і НАБУ службових злочинів. Однак, уповноважені особи Державного бюро розслідувань не реагували на його багаторазові звернення, а тому він вимушений був оскаржувати таку бездіяльність в судовому порядку.

За наслідками розгляду відповідних скарг, поданих у порядку, встановленому КПК України, ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м.Києва посадових осіб було зобов`язано внести відомості до ЄРДР. При цьому, позивач просить відшкодувати моральну шкоду за невиконання співробітниками Державного бюро розслідувань лише дев`яти рішень суду, із понад 30 невиконаних. Зокрема, таких судових рішень, як від 24.12.2018 р. у справі № 761/47299/18, від 26.03.2019 р. у справі № 761/12079/19, від 29.03.2019 р. у справі № 761/12225/19, від 07.05.2019 р. у справі № 761/17781/19, від 12.03.2019 р. у справі № 761/5909/19, від 08.04.2019 р. у справі №761/12643/19, від 03.05.2019 р. у справі № 761/17349/19, від 24.07.2019 р. у справі № 761/23471/19, від 29.07.2019 р. у справі № 761/25500/19. Таким чином, позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій співробітників Державного бюро розслідувань, що виразилися в не виконанні низки ухвал слідчих суддів, внаслідок чого йому було спричинено моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 540000,00 грн.

Ухвалою від 20.09.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.12.2019 р. на адресу суду надійшов відзив представника Державного бюро розслідувань на позовну заяву, в якому останній виклав свої заперечення проти задоволення позову та просив суд відмовити у його задоволені.

19.12.2019 р. позивач через канцелярію суду подав відповідь на відзив, у якій виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Ухвалою від 20.01.2020 р. залучено до участі у справі Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також встановлено строк для подання пояснення щодо позову і відзиву.

11.02.2020 р. на адресу суду надійшли пояснення представника третьої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, щодо позовних вимог, у яких представник виклав свої заперечення щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 23.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача Державного бюро розслідувань та представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні.

Відповідач Державна казначейська служба України в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24.12.2018 р. у справі № 761/47299/18,зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Державного бюро розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали слідчого судді, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві ОСОБА_1 № 800/2 від 03.12.2018 р., яка була зареєстрована органом досудового розслідування за Вх. № С-81/п, та розпочати досудове розслідування. Також, було зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Державного бюро розслідувань надати ОСОБА_1 витяг з ЄДРДР, що підтверджує внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві ОСОБА_1 № 800/2 від 03.12.2018 р., зареєстрованій органом досудового розслідування за Вх. № С-81/п.

08.02.2019 р. постановою слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Центрального апарату Державного бюро розслідувань Боголюбова Є.В. відмовлено ОСОБА_1 у визнанні його потерпілим у рамка кримінального провадження № 0000006 від 09.01.2019 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого, позивач звернувся зі скаргою до суду та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12.03.2019 р. у справі № 761/5909/19, постанову слідчого Державного бюро розслідувань Боголюбова Є.В. від 08.02.2019 р. було скасовано.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 26.03.2019 р. у справі № 761/12079/19, зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань Боголюбова Є.В. або уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні № 0000006 розглянути клопотання ОСОБА_1 Вх. № С-1569 від 14.03.2019 р. про виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.03.2019 р. по справі № 761/12225/19, зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000006, розглянути клопотання ОСОБА_1 , а саме: клопотання № 1, клопотання № 3, клопотання № 4/1, клопотання № 6/2 про проведення слідчих (процесуальних) дій в кримінальному провадженні № 0000006, які були отримані уповноваженою особою Державного бюро розслідувань 19.03.2019 р. та зареєстровані за наступними вхідними номерами: клопотання № 1 за Вх. № С-1689, клопотання № 3 за Вх. № С-1690, клопотання № 4/1 за Вх. № С-1691, клопотання № 6/2 за Вх. № С-692, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 07.05.2019 р. по справі № 761/17781/19, скасовано постанову слідчого Державного бюро розслідувань Боголюбова Є.В. від 22.03.2019 р. про відмову у задоволенні клопотання щодо здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000006 від 09.01.2019 р., та зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000006, розглянути клопотання ОСОБА_1 , які були отримані Державним бюро розслідувань19.03.2019 р. клопотання № 4/1 за Вх. № С-1691, клопотання № 6/2 за Вх. № С-1692, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 08.04.2019 р. по справі № 761/12643/19, зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань або іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні № 0000072 розглянути клопотання ОСОБА_1 Вх. № С-1693 від 19.03.2019 р.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03.05.2019 р. по справі № 761/17349/19, зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000287, розглянути клопотання ОСОБА_1 , які були отримання Державним бюро розслідувань 16.04.2019 р. за Вх. № С-2318, С-2319, С-2317, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24.07.2019 р. по справі № 761/23471/19, зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 про вчинення процесуальних дій від 05.06.2019 р. - в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України, та повідомити потерпілого про результати розгляду клопотання в порядку та спосіб передбачені ст. 220 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.07.2019 р.

по справі № 761/25500/19, зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000006, розглянути клопотання ОСОБА_1 № 7/1 про проведення слідчих (процесуальних) дій у кримінальному провадженні № 0000006, яке було отримане уповноваженою особою Державного бюро розслідувань 20.06.2019 р. та зареєстроване за Вх. № С-4004, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі ст. 56 Конституції України Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В свою чергу, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

При цьому, за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Так, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст.ст. 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

При цьому, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 12.03. 2019 р. у справі № 920/715/17, від 10.10.2018 р. у справі № 640/3837/17, від 04.07.2018 р. у справі № 638/14260/16,відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначив, що внаслідок протиправних дій співробітників Державного бюро розслідуваньйому було спричинено моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях.

Тобто, виходячи із спірних правовідносин, останні регулюються положеннями ст.ст. 1173, 1174 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 1 Закону України «По порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі є протиправність дій посадових осіб Державного бюро розслідуваньтак причино - наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями з боку слідчих під час проведення досудових розслідувань в кримінальних провадженнях №№ 0000006, 0000072, 0000287.

При цьому, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Ухвали слідчих суддів, на які посилається позивач у своєму позові, свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦК України, як це помилково вважає позивач.

У відповідності до пункту 3 постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Проте, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому шкодою, яка виразилась в певного роду моральних стражданнях, та діями з боку слідчих під час проведення досудового розслідування в кримінальних провадженнях №№ 0000006, 0000072, 0000287.

За таких обставин, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено одночасної наявності трьох умов, які б слугували підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, зокрема неправомірності дій органу, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Києві, про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: