РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9257/18

пр. № 2/759/311/20

06 лютого 2020 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стретович М. О. ,

представника відповідача Бецель Я. В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 109), Прокуратури м. Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9), Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), треті особи: слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Щевич Олег Олегович (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 109), Прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 Комлик Надія Геннадіївна (03148, м. Київ, вул. Г. Юри, 9), про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Щевич О. О., Прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 Комлик Н. Г., із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 травяіііііііііня 2015 року ним придбано автомобіль марки Toyota RAV-4, 2006 року випуску.

Позивач вказав, що 6 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом Toyota RAV-4, 2006 року випуску, що належав ОСОБА_5 , а також про підробку 31 травня 2013 року невстановленими особами довіреності на ім`я ОСОБА_5 , з кваліфікацією правопорушення за частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України), яку змінено на частину 3 статті 289 КК України.

ОСОБА_4 не є стороною у кримінальному провадженні, проте, вважає, що його обмежено у здійсненні права власності щодо вказаного автомобіля, внаслідок незаконних дій слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0004828.

Вважає, що службовими особами Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та Київської місцевої прокуратури № 8 допущено неодноразові порушення вимог законодавства, внаслідок чого йому завдано майнову шкоду, яка полягає у виготовленні нових ключів до автомобіля та понесенні витрат на адвоката у кримінальному провадженні, і моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях.

Тому, ОСОБА_4 , керуючись статтями 1166, 1174, Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, просив суд стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 119 870, 40 грн у відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Київської місцевої прокуратури № 8 та Головного управління Національної поліції у м. Києві, а також судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі. Вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 5 лютого 2019 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін у розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року закрито підготовче засідання у цивільній справі і призначено справу до судового розгляду.

Головне управління Національної поліції у м. Києві подало відзив на позовну заяву, в якому вказало, що у рамках кримінального провадження № 0004828 не проводило будь-яких слідчих дій. Крім того, вказало, що проведення процесуальних дій, передбачених чинним законодавством, не може бути беззаперечною підставою для відшкодування шкоди. Вважало, що позивачем не надано доказів визнання дій слідчого протиправними, тому відсутні правові підстави для покладання обов`язку з відшкодування шкоди.

Прокуратура м. Києва також надала відзив на позовну заяву вказавши, що на спірні правовідносини поширюється дія частини 6 статті 1176 ЦК України. Зазначає, що вилучення транспортного засобу Toyota RAV-4, 2006 року випуску, відбувалося на підставі ухвали слідчого судді. Вказує на факт не оскарження позивачем бездіяльності слідчого, яка, на його думку, полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна.

8 квітня 2019 року на адресу Святошинського районного суду м. Києва надійшла відповідь на відзиви, у якій ОСОБА_4 посилався на безпідставність доводів, викладених у них.

Відзиви на позовну заяву від Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Державної казначейської служби України, слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Щевича О. О. та прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 Комлик Н. Г. на адресу суду у встановлений судом процесуальний строк не надходили.

Суд, заслухавши позиції сторін у справі, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля Toyota RAV-4, 2006 року випуску (а.с. 20).

6 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо відкриття кримінального провадження № 0004828 (а.с. 101).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року ОСОБА_4 вказано надати старшому слідчому відділу Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві Щевичу О. О. тимчасовий доступ до речей з можливістю їх вилучення, а саме до ключів запалювання до автомобіля Toyota RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, та свідоцтва про реєстрацію на вказаний транспортний засіб і самого автомобіля, який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , з подальшим його вилученням та поміщенням до спецмайданчику Святошинського РУ ГУМВС України, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 109 (а.с. 21-23).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року накладено арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , а саме на автомобіль марки Toyota RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, із забороною розпоряджатися цим майном будь-яким чином (а.с. 27-28).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2015 року арешт, що накладений в рамках кримінального провадження № 0004828 від 6 червня 2014 року на майно ОСОБА_4 , відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського району м. Києва від 22 червня 2015 року, а саме на автомобіль марки Toyota RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, із забороною розпорядження та використання майна скасовано (а.с. 32-33).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року надано слідчому СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві старшому лейтенанту міліції Щевичу О. О. та процесуальному керівнику - прокурору прокуратури Святошинського району м. Києва Золотарьовій Н. Г., на проведення тимчасового доступу до речей з можливістю їх вилучення, а саме до ключів запалювання до автомобіля марки Toyota RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, та самого автомобіля, який належить ОСОБА_4 , та знаходиться як речовий доказ на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , з подальшим вилученням та поміщенням до спецмайданчику Святошинського РУ ГУМВС України, що розташований за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109 (а.с. 34-35).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого СВ Святошинського РУГУ МВС України у м. Києві погоджено прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0004828 від 6 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України (а.с. 38-41).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року зобов`язано слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції Щевича О . О. повернути тимчасово вилучене майно - автомобіль марки Toyota RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, ОСОБА_4 , який знаходиться на спецмайданчику Святошинського РУ ГУМВС України у м. Києві, що розташований за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109 (а.с. 36-37).

Також установлено, що вартість послуг наданих ОСОБА_4 адвокатом Чорним А. В. у рамках кримінального провадження № 0004828 складала 9 370,40 грн (а.с. 42, 45).

Як убачається з квитанції № 004946 від 13 листопада 2015 року вартість послуги «обслуговування замків» складає 10 500 грн (а.с. 43).

Судом установлено, що доказів протиправної бездіяльності посадових осіб, яка встановлена у визначеному законом порядку, матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підставі цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.

При цьому, сам факт постановлення зазначених вище ухвал слідчим суддею, якими скасовувався арешт та повертався тимчасово вилучений автомобіль, не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність посадових осіб Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, Прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції у м. Києві, заподіяли позивачу майнову та моральну шкоду. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені вказані ухвали слідчим суддею, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.

Суд виходить із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди, суд доходить висновку про недоведення позивачем належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а отже, і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований.

Згідно зі змістом частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При поданні позовної заяви ОСОБА_4 судовий збір не сплачувався на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, немає.

Керуючись статями 321, 364, ЦК України, статями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Святошинського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 109), Прокуратури м. Києва (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9), Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), треті особи: слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Щевич Олег Олегович (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 109), Прокурор Київської місцевої прокуратури № 8 Комлик Надія Геннадіївна (03148, м. Київ, вул. Г. Юри, 9), про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями службових осіб органу, що здійснює досудове розслідування та прокуратури, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І. Ю. Миколаєць