Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/170/20

Провадження № 2/943/1115/2020

04 березня 2020 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Побужанської сільської ради Буського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що після смерті прабабці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично прийняла спадщину, вступила в управління та користування спадковим майном. Оскільки спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючі документи на будинок, не може юридично оформити прийняття спадщини. Просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно.

Позивач, до початку судового засідання, подала письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.

Відповідачі також подали листи з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю, заперечень проти позову не мають, позов просять задоволити.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , повторно виданим 23.05.2006 р., підтверджується факт смерті ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 09 від 01.04.1992 року.

Після смерті останньої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який згідно технічного паспорту, виготовленого ОСОБА_6 , на замовлення позивачки, станом на 03.01.2020, відповідає технічним нормам забудови, придатний для проживання.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України.

Позивач є правнукою померлої та спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом. Крім неї, спадкоємцями першої черги спадкування є баба позивачки ОСОБА_4 , бабині брати ОСОБА_3 ОСОБА_2 . Останні на дану спадщину не претендують, відмовляються від такої в користь позивачки, про що подали відповідні письмові заяви. Інших першочергових спадкоємців немає.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 529 - 532 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємцями за законом у рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, онуки і правнуки померлого, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (перша черга), а також брати і сестри, дід та бабка померлого (друга черга).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном після смерті спадкодавця, проживає в спадковому будинку.

Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідачі позов визнають, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд -

ухвалив :

позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає в с. Побужани, Буського району Львівської області, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда