Єдиний унікальний номер 448/1986/19
Провадження № 2-н/448/2/20
І м е н е м У к р а ї н и
06.03.2020 року м.Мостиська
Представник заявника ТзОВ " Львівенергозбут " Козич В.Л. звернувся до суду з із вищевказаною заявою про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 , 1982р.н., та ОСОБА_2 , 1957р.н., заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4240,44грн. та сплаченого судового збору в розмірі 192,10грн.
Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Згідно із ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ч.1 та ч.2 ст.163 ЦПК України
Правилами ст.163 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, а п.3 ч.3 цієї ж статті встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Статтями 160, 161, 163, 165 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
У заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Отже, представником заявника подана заява про видачу судового наказу за вимогою, передбаченою п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України, згідно якої судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Однак у порушення вимог п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України заявником у заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 , 1957р.н. або номер і серія її паспорта.
Отже, заявником не враховано, що заява про видачу судового наказу обов`язково повинна містити реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, або ж, якщо такий номер особі не присвоювався, номер і серію паспорта боржника, оскільки без зазначення даних відомостей судовий наказ не буде прийнятий до виконання органами ДВС.
Так, за п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника та обставини на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до вимог п.3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до п.5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику розгляду заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011р. - до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.
Крім того, згідно п.13 вищевказаної Постанови, - якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК) судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.
Представник заявника ТзОВ "Львівенергозбут" Козич В.Л. просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (заборгованість за спожиту електричну енергію) із боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .
Однак, до заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного із боржниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, як і доказів про фактичне постачання та отримання боржниками таких послуг, а також про застосовані тарифи, правильність та безспірність розрахунків, до заяви про видачу судового наказу заявником не долучено.
Крім того, за загальним правилом, встановленим положеннями ч.1 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. При цьому, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч.3 ст.5 ЦК України).
Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року (далі Постанова НКРЕ № 312 від 14.03.2018 року) було затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, що набрали чинності 19.04.2018 року (за винятком окремих положень) (далі Правила), якими врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.
Так, з аналізу змісту п.п. 1.2.7-1.2.9 Правил вбачається, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється на підставі відповідних договорів про постачання електричної енергії, які розробляються на основі Примірних та Типових договорів, що містяться в додатках 5-7 до цих Правил.
Правовий аналіз змісту пунктів 1.1 вказаних договорів про постачання електричної енергії дає підстави зробити висновок, що вони є публічними договорами приєднання, які встановлюють порядок та умови постачання електричної енергії споживачам відповідними постачальниками та укладаються сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору у визначеному порядку.
При цьому, як визначено п.2 вищевказаної Постанови НКРЕ № 312 від 14.03.2018 року, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Згідно п. 1.2.15 Правил, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
При цьому, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку (п. 3.2.12 Правил).
Враховуючи вказане, посилання заявника на фактичне укладення між ОСОБА_1 , як споживачем, та ТзОВ «Львівенергозбут», як енергопостачальником, договору про користування електричною енергією судом розцінюються критично, так як у відповідності до наданої суду особової картки споживача відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 , на яке як на акцепт публічного договору приєднання в порядку ст.ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, мало місце до набрання чинності вказаними Правилами роздрібного ринку електричної енергії (19.04.2018 року набрали чинності), положеннями яких запроваджено вказаний заявником порядок укладення договорів, які, всупереч таким посиланням заявника та з урахуванням правил дії актів цивільного законодавства в часі, встановлених ст. 5 ЦК України, не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли до набрання ними чинності, а заява наймача (власника) про підключення електроенергії, на яку вказує заявник у своїй заяві, в матеріалах справи відсутня.
В той же час, будь-яких інших належних доказів, що підтверджують факт існування договірних відносин з вказаними у заяві боржниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 суду не надано.
Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.
Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
А тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» не повертається.
Керуючись ст.ст.164-167, 260-261, 353 ЦПК України, -
Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.
Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Відповідно ст.ст. 353, 354, п.п.п.15.5 пп.15 п. 1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України, ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Мостиський районний суд Львівської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання даної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Ухвала суду набрала законної сили „__ ___________ 20__ р.

Суддя Ю.В.Кічак