Справа № 645/7218/20
Провадження № 6/645/265/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудної І.С. про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и в:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудної І.С. про примусове проникнення до житла боржника, в якому вона просить надати дозвіл Міжрайонному ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків СМУЮМЮ (м. Харків) на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме до квартири АДРЕСА_1 , з метою виконання рішення суду.

В обґрунтування подання зазначається, що у неї на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 62636552 по виконанню трьох виконавчих листів:

- виданого 18.07.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/623/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 1394,37 грн.;

- виданого 11.05.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 2029/2-725/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 11.11.2009 року в розмірі 956400,00 грн. та судових витрат по справі в загальному розмірі 1820,00 грн., а всього стягнути 958220,00 грн.;

- виданого 18.07.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/623/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості повного товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» перед ОСОБА_2 суми 278873,05 грн., яка встановлена рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.10.2014 року, звернувши стягнення на все їх майно.

07.08.2019 року державним виконавцем було відкрито два виконавчі провадження за виконавчими листами, виданими 18.07.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/623/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу. 05.07.2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 11.05.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 2029/2-725/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 11.11.2009 року в розмірі 956400.00 грн. та судових витрат по справі в загальному розмірі 1820,00 грн, а всього 958220,00 грн.

Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень повторно було направлено боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому листі, рекомендованою кореспонденцією зі зворотнім повідомленням, що підтверджується квитанцією № 664 від 23.07.2020 року.

В процесі виконання рішення суду було встановлено, що відповідно до даних виконавчого провадження боржник, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Державним виконавцем, з метою виявлення майна, належного боржнику на праві власності, були направлені запити до установ, які здійснюють реєстрацію майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.01.2020 року встановлено, що за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_3 .

05.07.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

23.07.2020 року державним виконавцем на адресу місця реєстрації боржника було повторно направлено виклик на прийом до державного виконавця. Боржник за викликом не з`явилася.

15.05.2020 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_4 . Однак, перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим, оскільки на дзвінок у двері ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця та залишено виклик на прийом до державного виконавця. Боржник за викликом не з`явилася.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 за викликами державного виконавця не з`являлася, жодних дій, направлених на виконання своїх зобов`язань за виконавчими провадженнями, не вчинила.

17.11.2020 року державним виконавцем було повторно здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4 . Двері до квартири ніхто не відчинив.

У зв`язку з неможливістю перевірити майновий стан боржника, а саме встановити наявність або відсутність рухомого майна, яке підлягає опису, державний виконавець позбавлений можливості передати на реалізацію майно боржника для задоволення вимог стягувачів.

Неможливість входження до квартири, в якій мешкає боржник призводить до порушення прав та законних інтересів стягувачів.

Станом на 26.11.2020 року заборгованість боржника за вищезазначеними виконавчими документами становить 1 362 674,17 грн.

Враховуючи, що рішення до теперішнього часу не виконані, боржник ухиляється від їх виконання, не вживає заходів по виконанню рішення за рахунок належного йому майна, державний виконавець просить надати дозвіл для примусового проникнення до житла боржника.

В судове засідання старший державний виконавець Рудна І.С. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд подання за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться зведене виконавче провадження № 62636552 з виконання трьох виконавчих листів:

- виданого 18.07.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/623/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 1394,37 грн.;

- виданого 11.05.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 2029/2-725/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 11.11.2009 року в розмірі 956400,00 грн. та судових витрат по справі в загальному розмірі 1820,00 грн., а всього стягнути 958220,00 грн.;

- виданого 18.07.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/623/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості повного товариства «ХН-Ломбард» Баранова С.О. і Компанія» перед ОСОБА_2 суми 278873,05 грн., яка встановлена рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.10.2014 року, звернувши стягнення на все їх майно.

В обґрунтування подання державний виконавець посилався на те, що ним проведено ряд дій в ході примусового виконання вказаного виконавчого листа, а саме:

- копії постанов про відкриття виконавчих проваджень було двічі направлено боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому листі, рекомендованою кореспонденцією зі зворотнім повідомленням;

- було встановлено, що відповідно до даних виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.01.2020 року, за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_3 ;

- 05.07.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

- 23.07.2020 року державним виконавцем на адресу місця реєстрації боржника було повторно направлено виклик на прийом до державного виконавця. Боржник за викликом не з`явилася.

- 15.05.2020 року та 17.11.2020 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресою боржника: АДРЕСА_4 . Однак, двері ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця та залишено виклик на прийом до державного виконавця. Боржник за викликом не з`явилася.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 за викликами державного виконавця не з`являлася, жодних дій, направлених на виконання своїх зобов`язань за виконавчими провадженнями, не вчинила, та має станом на 26.11.2020 року заборгованість у розмірі 1 362 674,17 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Як вбачається з копії супровідного листа від 05.07.2018 року № 43808 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження №56701185 від 05.07.2018 року винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 2029/2-725/11 від 11.05.2017 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 11.11.2009 року в розмірі 956400,00 грн. та судових витрат по справі в загальному розмірі 1820,00 грн., а всього - 958220,00 грн..

Проте доказів отримання вказаної постанови боржником матеріали подання не містять. Вказана постанова отримана лише представником ОСОБА_3 ОСОБА_4 17.07.2018 року.

В матеріалах справи також містяться супровідні листи від 05.07.2018 року, 14.11.2019 року, 22.07.2020 року про направлення на адресу ОСОБА_1 копій постанов про арешт коштів боржника від 05.07.2018 року, 14.11.2019 року та 22.07.2020 року, проте доказів отримання їх боржником суду не надано.

Крім того, акт державного виконавця, що був складений 17.11.2020 року за результатами виходу за адресою боржника: АДРЕСА_4 , не містить інформації про осіб, залучених до проведення виконавчих дій, та понятих. Акт складений та підписаний одноособово старшим державним виконавцем Рудною І.С., що не може бути прийнято судом до уваги на підтвердження проведення вказаної виконавчої дії та ухилення боржника від виконання рішення суду.

Таким чином, старший державний виконавець не пересвідчився чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 була обізнана про намір старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудної І.С. вчинити виконавчі дії з виконання судових рішень та перевірки майнового стану боржника, шляхом проникнення до житла, оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останній.

Також суду не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню нею у здійсненні виконавчих дій.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Копії доказів, які додані до подання, і якими обґрунтував старший державний виконавець свою позицію, не містять даних про те, що боржника було повідомлено про проведення виконавчих дій, окрім того державним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження необхідності примусового проникнення до житла боржника, а також не з`ясовано, чи призведе таке проникнення до порушення прав інших користувачів квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що дане подання є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.259, 260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Рудної І.С. про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя -