АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2020 року

м. Чернівці

справа № 727/2669/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Смотрицький В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 6 грудня 2010 року в сумі 65 425 гривень 21 копійка.

Посилався на те, що 6 грудня 2010 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов вказаного договору банком відкрито відповідачу картковий рахунок з початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку.

Станом на 11 березня 2020 року у відповідача внаслідок неналежного виконання умов договору є заборгованість в сумі 65 425 гривень 21 копійка, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 30 660 гривень 93 копійки, заборгованості за відсотками, які нараховані на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України в сумі 11 487 гривень 79 копійок, пені в сумі 19 684 гривні 81 копійка та штрафу в сумі 3591 гривня 68 копійок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 30 660 гривень 93 копійки.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові про стягнення відсотків, пені та штрафу суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення складових заборгованості, які зазначені вище. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що сторони погодили умови договору щодо сплати відсотків, пені та штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в частині стягнення відсотків, пені та штрафу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині, яка оскаржується, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що копія анкети-заяви, яка є у матеріалах справи, містить інформацію щодо відсоткової ставки, яку погодили сторони при укладенні договору про надання банківських послуг. Позичальник підписав також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом в розмірі 2,5 процентів, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні нарахованих за статтею 625 ЦК України відсотків.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Інший учасник справи відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

6 грудня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.43).

Того ж дня ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» погодили умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, шляхом підписання відповідної довідки (а.с.44).

Вказаною довідкою встановлено розмір щомісячних платежів в розмірі семи процентів від суми заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, пеню за невчасне погашення заборгованості в розмірі базової процентної ставки за договором (нараховується за кожен день прострочення кредиту) та одного процента від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць (нараховується один раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 гривень та більше), штраф при порушенні термінів платежів при будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 гривень та 5 процентів від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що станом на 11 березня 2020 року банком ОСОБА_1 нарахована заборгованість в сумі 65 425 гривень 21 копійка, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 30 660 гривень 93 копійки, заборгованості за відсотками, які нараховані на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України в сумі 11 487 гривень 79 копійок, пені в сумі 19 684 гривні 81 копійка та штрафу в сумі 3591 гривня 68 копійок (а.с.28).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідачу були надані картки на виконання умов договору про надання банківських послуг (а.с.42).

З виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався відкритим у АТ КБ «ПриватБанк» рахунком та кредитним лімітом в період з 6 грудня 2010 року по 1 березня 2020 року (а.с.29-40).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в позові про стягнення відсотків відповідно до статті 625 ЦК України, штрафу та пені з тих підстав, що сторони такі умови не погодили, укладаючи договір про надання банківських послуг, виходячи з наступного.

Щодо вимоги про стягнення штрафу

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 6 грудня 2010 року вбачається, що сторони погодили, що штраф при порушенні термінів платежів при будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів становить 500 гривень та 5 процентів від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банком нарахований штраф у розмірі 5 процентів на суму заборгованості по кредитному ліміту в сумі 30 660 гривень 93 копійки, пеню в сумі 19 684 гривні 81 копійка та заборгованість по відсотках, нарахованим згідно положень статті 625 ЦК України в сумі 11 487 гривень 79 копійок.

Однак, сторони не погоджували умови кредитного договору про нарахування штрафу в розмірі 5 процентів від суми пені та розміру процентів, нарахованих відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду штраф в розмірі 5 процентів вираховується від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахування нарахованих і прострочених процентів та комісії.

З позовної заяви вбачається, що банком зазначено про відсутність нарахованих та прострочених процентів та комісії, а тому штраф в розмірі 5 процентів слід розраховувати виходячи з тіла кредиту в сумі 30 660 гривень 93 копійки.

За таких обставин штраф, який підлягає стягненню з відповідача складає 2033 гривні 5 копійок, виходячи з наступного розрахунку:

(30 660,93)/100х5=1533,05+500=2033 гривень 5 копійок.

Щодо вимоги про стягнення пені

Cуд апеляційної інстанції вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 19 684 гривні 81 копійка.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у постанові 21 жовтня 2015 року в справі 6-2003цс15.

Вимога банку про стягнення з відповідача пені та штрафу є подвійною відповідальністю і суперечить статті 61 Конституції України.

Враховуючи наведене вище, принципи справедливості та розумності, з відповідача на користь банку підлягає стягненню тільки штраф.

Щодо вимоги про стягнення відсотків, нарахованих відповідно до положень статті 625 ЦК України

Частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд вважає, що відсотки, нараховані банком на прострочений кредит відповідно до положень статті 625 ЦК України підлягають стягненню відповідно до вимог закону в розмірі 3 проценти, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що сторони погодили розмір відсотків у іншому розмірі.

З розрахунку заборгованості за договором від 6 грудня 2010 року (а.с.28) та виписки по рахунку (а.с.29) вбачається, що банк нараховував відсотки відповідно до правил статті 625 ЦК України за період з 1 листопада 2019 року по 11 березня 2020 року (а.с.28).

Такі відсотки банком за вказаний період нараховані в сумі 11 487 гривень 79 копійок на суму простроченого кредиту.

Апеляційний суд вважає, що банком не правильно визначено розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача відповідно до статті 625 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що сума простроченого кредиту становить 30 660 гривень 93 копійки, яка була стягнута судом першої інстанції. Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Період з 1 листопада 2019 року по 11 березня 2020 року налічує 132 дні.

Три проценти річних за період з 1 листопада 2019 року по 11 березня 2020 року становлять 332 гривні 64 копійки.

30660,93/100х3=919,8/365=2,52х132=332,64

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, заочне рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід в частині відмови в позові про стягнення штрафу та відсотків, які нараховані згідно положень статті 625 ЦК України скасувати.

З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути штраф в сумі 2033 гривні 5 копійок та проценти в сумі 332 гривні 64 копійки.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2020 року в частині відмови в позові про стягнення пені слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення в частині, яка оскаржується слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення штрафу та відсотків на загальну суму 2365 гривень 69 копійок. З врахуванням рішення суду першої інстанції позов задоволено на загальну суму 33026 гривень 62 копійки, що становить 50,48 процента від ціни позову (65 425,21).

З платіжного доручення від 19 березня 2020 року вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в сумі 2102 гривні (а.с.79).

З платіжного доручення від 12 листопада 2020 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 3153 гривні (а.с.123).

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 2652 гривні 72 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору (2102+3153=5255/100х50,48=2652,72).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2020 року в частині відмови в позові про стягнення штрафу та відсотків, які нараховані згідно положень статті 625 Цивільного кодексу України скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» штраф в сумі 2033 (дві тисячі тридцять три) гривні 5 копійок та проценти, які нараховані відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 332 (триста тридцять дві) гривні 64 копійки.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 12 жовтня 2020 року в частині відмови в позові про стягнення пені змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення в частині, яка оскаржується залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2652 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 72 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 9 грудня 2020 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна