03.12.20 Справа № 522/5351/20
Провадження № 2/522/4297/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

За участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южненської міської ради, третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Оріон» про визнання противоправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южненської міської ради, третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Оріон» про визнання противоправним та скасування рішення. Позивач просить: визнати противоправним та скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни від 08 листопада 2019 року по державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49600082, гідно з яким проведено державну реєстрацію права власності а квартиру АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.03.2008 р. між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 10/24/08-І. Того ж дня, 26.03.2008 р., на забезпечення виконання відповідних кредитних зобов`язань, між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено іпотечний договір № 10/24-3/08-І, відповідно до якого в іпотеку передано майно житлового призначення, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Надалі, у 2013 році між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а пізніше, 08.08.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ОРІОН», були укладені договори про відступлення (передачу) прав вимоги до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26.03.2008 р., та про відступлення (передачу) прав вимоги за іпотечним договором № 10/24-3/08-І від 26.03.2008 р. Позивач вказує, що на теперішній час він позбавлений можливості доступу до квартири та вважає, що відбулося незаконне припинення його права власності незаконна реєстрація права власності на квартиру за ТОВ «ФК «ОРІОН», без відома та без згоди дійсного власника позивача, а також на підставі підроблених документів.

Обґрунтовуючи вимоги про протиправність реєстрації права власності, ОСОБА_1 посилається на норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», положення п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабміну України від 25.12.2015 р. за № 1127, та наголошує, що ТОВ «ФК «ОРІОН» звернулось до державного реєстратора виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру

АДРЕСА_1 без додержання вимог щодо повідомлення про вручення поштових відправлень разом з описами вкладення у цінні листи іпотекодавцю. Оскаржуване рішення від 08.11.2019 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49600082, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , прийнято державним реєстратором виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною за відсутності підстав, тобто поза межами владних повноважень, а саме: у протиправний спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, з необґрунтованим використанням своїх повноважень.

Ухвалою від 06 квітня 2020 року позов залишений без руху, а 21 квітня 2020 року позивачем усунені недоліки.

22 квітня 2020 року ухвалою суду провадження у справі відкрито, справу встановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

25 травня 2020 року представником третьої особи ТОВ «ФК «ОРІОН» адвокатом Байдеріним О.А. подано до суду пояснення щодо позовної заяви ОСОБА_1 (в порядку ст. 181 ЦПК України). Згідно з даними поясненнями ТОВ «ФК «ОРІОН» просило позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області залишити без задоволення, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ОРІОН» суму судових витрат в орієнтовному розмірі 25 000,00 грн.

В обґрунтування власної позиції, ТОВ «ФК «ОРІОН» зазначає, що ОСОБА_1 не посилається на те, що він не отримував вимогу ТОВ «ФК «ОРІОН» про усунення порушень кредитного договору, а наполягає лише на тому, що така вимога була направлена йому на адресу місця розташування спірної квартири та без опису вкладення до цінного листа, у зв`язку лише з чим позивач наголошує на протиправності здійсненої відповідачем державним реєстратором Виконкому Южненської міської ради державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «ФК «ОРІОН». Інших підстав позову ОСОБА_1 не наводить.

На спростування зазначених тверджень позивача, ТОВ «ФК «ОРІОН», посилаючись на положення ст. ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку» та приписів п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р., зазначає, що жодна норма законодавства не вимагає направлення боржнику листа саме з описом вкладення до цінного листа. Водночас ТОВ «ФК «ОРІОН» зазначає, що неспростовним доказом отримання ОСОБА_1 вимоги від ТОВ «ФК «ОРІОН» є повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» за № 309, на якому вміщено текстову інформацію про те, що ТОВ «ФК «ОРІОН» здійснило направлення саме наступного: «Вимога про усунення порушень к/д 10/24/08-1 від 26.03.2008». Відтак, зокрема, на підставі викладеного, ТОВ «ФК «ОРІОН» вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

10 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Позивач мотивував її вимоги тим, що є наявність загрози продажу квартири, яка є предметом спору по даній справі, а тому виникла необхідність накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 .

14 липня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.11.2020 р. вказану ухвалу Приморського районного суду від 14.07.2020 р. було скасовано заяву ОСОБА_1 задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

17 серпня 2020 року Южненським міським головою ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи зазначену позицію, відповідач, посилаючись на положення ст. ст. 1, 3, 5, 7, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», п. п. 6, 9, 12, 18, 19, 57, 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, зазначає, що ТОВ «ФК «ОРІОН», на виконання встановленого зазначеними вище положеннями порядку державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, надало повний перелік необхідних документів, зокрема, ТОВ «ФК «ОРІОН» надало відповідну вимогу вих. № 16-08 від 16.08.2019 р. про усунення порушень кредитного договору від 26.03.2008 р. № 10/24/08-І, повернення грошових коштів (сплату заборгованості за тілом кредиту), сплату заборгованості за процентами, комісією та оплату штрафів.

На підтвердження факту вручення даної вимоги особисто боржнику ОСОБА_1 , підприємством ТОВ «ФК «ОРІОН» також було надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «УКРПОШТА» за № 309. Таке поштове рекомендоване відправлення було перевірено державним реєстратором відповідача, ОСОБА_3 , за його номером (№ 309) на офіційному сайті поштової установи АТ «УКРПОШТА», за адресою: «https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html», на предмет відповідності інформації про його вручення особисто боржнику ОСОБА_1 , та (за результатами такої перевірки) факт вручення знайшов своє підтвердження за даними відповідного сервісу АТ «УКРПОШТА». Відтак, як зазначає відповідач, підстав для відмови в державній реєстрації прав, які передбачені ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виявлено не було, а тому, державний реєстратор діяла правомірно, в межах та на підставі чинного законодавства України, з огляду на що в позові ОСОБА_1 має бути відмовлено на підставі необґрунтованості та недоведеності тверджень, що викладені в останньому.

18 серпня 2020 року згідно протоколу судового засідання закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Позивач 18.08.2020 року надав заяву про слухання справи за його відсутності.

03 грудня 2020 року від представника третьої особи ТОВ «ФК «ОРІОН» адвоката Байдеріна О.А. надійшла заява про проведення судового розгляду справи без участі представника ТОВ «ФК «ОРІОН».

Відповідач про причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 26.03.2008 р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 10/24/08-І (а. с. 50-58). Відповідно до умов кредитного договору (п. 1.1.), банк відкриває ОСОБА_1 невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 404 000,00 грн. (чотириста чотири тисячі гривень), а ОСОБА_1 зобов`язується повернути наданий кредит не пізніше 25 березня 2033 року (включно).

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються на такі цілі: купівлю нерухомості, споживчі цілі, в тому числі, на купівлю двокімнатної квартири, загальною площею 53,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу № 4085 від 26.03.2008 р.

26.03.2008 р., задля забезпечення виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та позивачем було укладено договір іпотеки № 10/24-3/08-І, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрований в реєстрі за № 4090 (а. с. 68-71), а 13.08.2008 р. договір до цього ж договору іпотеки (а. с. 72).

Відповідно до договору іпотеки, ОСОБА_1 було передано в іпотеку придбане за рахунок кредитних коштів нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., яка належала позивачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 26.03.2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4085.

Так, судом встановлено, що кредитні кошти надавались ОСОБА_1 на придбання ним квартири АДРЕСА_1 , яка виступала предметом іпотеки.

У 2013 році між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема, права вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26.03.2008 р., а також договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26.03.2008 р. Вказані обставини визнаються учасниками справи, зокрема позивачем. Факти укладання таких правочинів не оспорюються, а значить визнаються судом обставинами, які не підлягають доказуванню за ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

08.08.2019 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ОРІОН» укладено договір № 1665/К купівлі-продажу прав вимоги, зокрема права вимоги до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26.03.2008 р. (а. с. 73-80), договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26.03.2008 р., який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4090 (а. с. 81-82).

Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження за індексним номером 176786662 від 08.08.2019 р. (а. с. 83-84) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за індексним номером 176785098 від 08.08.2019 р. (а. с. 85-86). Вказані обставини визнаються учасниками справи, зокрема позивачем. Факти укладання таких правочинів в межах даної справи не оспорюються, а значить визнаються судом обставинами, які не підлягають доказуванню за ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що на підставі визначених договорів відступлення, враховуючи, що останні є дійсними та не оспореними, у вказану дату (08.08.2019 р.) ТОВ «ФК «ОРІОН» набуло прав кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором та договором іпотеки по відношенню до ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що 01 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «ОРІОН», як новим кредитором, ОСОБА_1 було направлено вимогу за вих. 16-08 від 16.08.2019 р. про усунення порушень кредитного договору від 26.03.2008 р. № 10/24/08-І, повернення грошових коштів (сплату заборгованості за тілом кредиту), сплату заборгованості за процентами, комісією та оплату штрафів (а.с. 21-22, 87-89).

За змістом зазначеної вимоги ТОВ «ФК «ОРІОН», як чинний кредитор та іпотекодержатель, вимагав від ОСОБА_1 усунути відповідні порушення кредитних зобов`язань у тридцятиденний строк з дня вручення такої вимоги. За текстом вказаної вимоги ТОВ «ФК «ОРІОН» зазначило, що відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором, станом на 08.08.2019 р., заборгованість позивача за тілом кредиту та процентами складає 679 951,34 грн., пеня 129 987,97 грн., штраф 24 240,00 грн., а загалом 834 179,31 грн.

Крім того, за текстом вимоги ТОВ «ФК «ОРІОН» попередило ОСОБА_1 про те, що підприємство вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, в порядку встановленому ст. ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», з можливістю прийняття товариством у власність квартири як предмету іпотеки.

Зазначена вимога була належним чином вручена ОСОБА_1 в дату 02.10.2019 р., про що свідчить проставлений підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» за № 309 (а. с. 20, 90).

Надалі, у зв`язку з ігноруванням позивачем вимог кредитора, ТОВ «ФК «ОРІОН» було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження шляхом набуття права власності у порядку ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та проведена відповідна державна реєстрація права власності на предмет іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 188140164 від 08.11.2019 р. (а.с. 91-92).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з нормами ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі (ч. 2 і ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пунктів 4.1. - 4.3. договору іпотеки № 10/24-3/08-І від 26.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4090, за рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із прострочкою виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором, витратами пов`язаними із зверненням стягнення на майно, витратами пов`язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхування майна, та іншими витратами, обумовленими виконанням умов цього договору. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору, або умов цього договору. При настанні випадків, передбачених п. 4.2. цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконанні, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів, зокрема, - набуває право власності на майно.

Аналіз викладених вище положень Закону України «Про іпотеку» та приписів договору іпотеки свідчить про те, що зазначений договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому, за умови невиконання позивачем умов кредитного договору, ТОВ «ФК «ОРІОН» мало право на звернення стягнення на спірну квартиру шляхом набуття права власності на неї, як на предмет іпотеки.

Водночас суд звертає увагу, що факт наявності заборгованості та порушень умов кредитного договору ОСОБА_1 не заперечується, відповідних доказів на спростування таких обставин суду позивачем не надано.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 зазначеного Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким спеціальним порядком є Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 р., відповідно до п. 61 якого (в редакції, яка була чинною на час прийняття спірного рішення державного реєстратора), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Зазначений перелік документів, що подається заявником задля звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на підставі відповідного договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є вичерпним.

Так, аналізуючи в сукупності письмові докази, що наявні в матеріалах справи, на предмет їх достатності, належності та допустимості, а саме договір іпотеки (а. с. 68-71), докази набуття прав сторони за цим договором іпотеки, які наявні в матеріалах справи, а саме договір № 1665/К купівлі-продажу прав вимоги від 08.08.2019 р., зокрема права вимоги до ОСОБА_1 , яке випливає з невиконання останнім кредитного договору № 10/24/08-І від 26.03.2008 р. (а. с. 73-80) та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 10/24-3/08-І від 26.03.2008 р., який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 4090 (а. с. 81-82), вимогу за вих. 16-08 від 16.08.2019 р. про усунення порушень кредитного договору від 26.03.2008 р. № 10/24/08-І, повернення грошових коштів (сплату заборгованості за тілом кредиту), сплату заборгованості за процентами, комісією та оплату штрафів (а. с. 21-22, 87-89), разом із документом, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ним такої вимоги (а. с. 20, 90), звіт про оцінку предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності (а. с. 93-108), а також дослідивши нормативно-правову базу, якою встановлена законодавча процедура здійснення державної реєстрації права власності на відповідне майно, враховуючи наявність переліку документів, які містяться в матеріалах справи та були надані державному реєстратору суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «ОРІОН» були дотримані вимоги діючого законодавства щодо надання вичерпного переліку документів, необхідних для реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження в іпотечному договорі, а тому порушень при проведенні державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно не було допущено, оскільки за встановленими обставинами в державного реєстратора були всі підстави провести таку реєстрацію.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 , висловлені ним в якості підстави для пред`явлення та задоволення позову, щодо того, що ТОВ «ФК «ОРІОН» звернулось до державного реєстратора без додержання вимог щодо повідомлення про вручення поштових відправлень разом з описами вкладення у цінні листи іпотекодавцю, адже жодна норма законодавства не вимагає направлення боржнику листа (вимоги) саме з описом вкладення до цінного листа.

Суд звертає увагу, що з рекомендованого повідомлення про вручення № 309, яке є документом, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання ним такої вимоги (а. с. 20, 90), з відповідної відмітки вбачається, що зазначеним відправленням ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору від 26.03.2008 р. № 10/24/08-І.

Крім того, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 , як на підставу задоволення позову, щодо того, що останній постійно проживає в селі Довга Пристань Первомайського району Одеської області, а тому твердження ТОВ «ФК «ОРІОН» про те, що підприємство направило на адресу ОСОБА_1 у місті Одесі (за місцем розташування спірної квартири) обов`язкову для надсилання вимогу про усунення порушень кредитного договору є хибними, виходячи з наступного.

Суд виходить з мети існування такого імперативного положення, як направлення іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення, якою є доведення до боржника факту існування відповідних порушень, а також надання можливості боржнику усунути відповідні порушення та виконати зобов`язання належним чином.

У цій же частині суд звертає увагу, що жодна норма законодавства не вимагає від кредитора (іпотекодержателя) встановлення актуального місцезнаходження боржника (іпотекодавця). Більше того, з п. 6.6. кредитного договору вбачається, що вимога про усунення порушень кредитного договору має направлятися за адресою, зазначеною в розділі 9 кредитного договору, тобто за адресою с. Н.-Гребеник, Роздільнянського району Одеської області.

Суд, виходячи з підстав позову, визначених самостійно позивачем, та предмету доказування в межах даної справи, доходить висновку, що матеріалами справи спростовується твердження позивача, щодо не направлення йому вимоги про усунення порушень з описом вкладення до цінного листа, адже, саме на вказану адресу, визначену п. 6.6. кредитного договору, ТОВ «ФК «ОРІОН» першочергово направляло відповідну вимогу, що прямо вбачається з чеку, накладної та опису вкладення до відправлення за № 702.

Водночас суд звертає увагу, що доказів повідомлення ТОВ «ФК «ОРІОН» ОСОБА_1 про зміну своєї адреси, з с. Н.-Гребеник, Роздільнянського району Одеської області», на будь-яку іншу, зокрема на адресу проживання у с. Довга Пристань Первомайського району Миколаївської області, матеріали справи не містять. Позивач таких доказів не представив до суду.

Крім того, суд звертає особливу увагу, що позивач самостійно долучає до позову належним чином засвідчену ним копію вимоги за вих. 16-08 від 16.08.2019 р. про усунення порушень кредитного договору від 26.03.2008 р. № 10/24/08-І, повернення грошових коштів (сплату заборгованості за тілом кредиту), сплату заборгованості за процентами, комісією та оплату штрафів (а. с. 21-22), а також належним чином засвідчену копію повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «УКРПОШТА» за № 309 (а. с. 20), не заперечуючи той факт, що він отримував зазначену вимогу.

Враховуючи викладені у сукупності обставини, суд доходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався як на підставу задоволення позовних вимог, доводи позивача щодо неотримання належним чином вимоги про усунення порушень спростовується матеріалами справи, оскільки протилежного позивачем не доведено, зокрема відповідь на відзив та заперечення на пояснення третьої особи позивачем не надано, а тому, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, виходячи з його необґрунтованості та безпідставності.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок наведений у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 р. у справі № 638/2304/17.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У цій частині суд виходить з того, що суд захищає не гіпотетичні та ілюзорні, а конкретні та реальні права, свободи та охоронювані законом інтереси саме тієї особи, яка звернулась за судовим захистом, або в інтересах якої звернулась особа, уповноважена на таке звернення.

Позивач має довести, що його права, свободи або охоронювані законом інтереси порушено, інакше наступають наслідки у вигляді відмови в задоволенні позову.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У цій частині суд зазначає, що ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 р.).

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Щодо вжитих постановою Одеського апеляційного суду від 17.11.2020 р. заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню зі збереженням своєї дії до набрання законної сили даним рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 83, 158, 263-265, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южненської міської ради, третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Оріон» про визнання противоправним та скасування рішення - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті постановою Одеського апеляційного суду від 17.11.2020 року, шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 11 грудня 2020 року.

Суддя Л.М.Чернявська