Справа № 369/6886/19
Провадження № 2/369/2006/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі- продажу укладеним.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05.12.2018 року вона придбала у ОСОБА_2 об`єкт нерухомості - гараж загальною площею 44 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження укладення вказаної угоди ОСОБА_2 надала розписку від 05.12.2018 року про те, що вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 34 000 грн. за купівлі нерухомого об`єкту - гаража загальною площею 44 кв.м..

Позивач зазначила, що 05.12.2018 року вона уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості - гаража загальною площею 44 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному договорі також між сторонами було зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язується з`явитись 25.12.2018 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С..

З 05.12.2018 року після передачі грошових коштів, ОСОБА_1 почала використовувати гараж у власних цілях, зробила в ньому ремонт.

ОСОБА_2 відмовляється належним чином оформити угоду купівлі-продажу нерухомого майна - гаража.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 325, 328, 334, 392 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просила визнати договір купівлі-продажу від 05.12.2018 року, укладеного з ОСОБА_2 об`єкту нерухомого майна - гаражу загальною площею 44 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.10.2018 року за № 140624835 право власності на гараж загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за ОСОБА_2 ..

05.12.2018 року ОСОБА_2 видала розписку, в якій зазначила, що вона, ОСОБА_2 , отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 34 000 грн. в рахунок купівлі-продажу гаража загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав власності, та зобов`язується 25.12.2018 року укласти з ОСОБА_1 письмовий договір купівлі-продажу гаража і посвідчити його нотаріально.

Даною розпискою ОСОБА_2 підтвердила, що вона отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 34 000 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали між собою договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості - гаражу загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно умов п. 13 даного договору сторонами було вказано, що цей договір складено в трьох примірниках, по одному з них залишається в продавця та покупця, а з третім примірником продавець і покупець зобов`язуються з`явитись 25.12.2018 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, для посвідчення даного договору.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 14, 41 Конституції України, право власності на землю гарантується; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідач ОСОБА_2 відмовляється належним чином оформити угоду купівлі-продажу нерухомого майна, а саме гаража загальною площею 44 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений письмово між нею та ОСОБА_2 ..

Як вбачається з матеріалів справи позивач не зверталась до відповідача з письмовою вимогою про звернення до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, який письмово був укладений між ними 05.12.2018 року.

Доказів того, що відповідач ухиляється від укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 05.12.2018 року суду також не надано.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі- продажу укладеним не підлягає задоволенню.

Керуючись Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ст. 11, 16, 202, 204, 220, 316, 319, 328, 334, 638, 655 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 80, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу укладеним, відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук