532/1957/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2020 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю:

представників позивача Репало Д.О. Деміденкова В.М.,

секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася д Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до ПАТ «Страхова компанія «УСГ», ПП «Транс Логістик» з позовом про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. В позові зазначила, що 19.10.2018 року ОСОБА_2 , будучи водієм ПП «Транс Логістик» та керуючи транспортним засобом MAN TGM д.р.н НОМЕР_1 в с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області скоїв ДТП наїзд на пішохода ОСОБА_3 , в результаті чого останній помер.

Вищевказаний транспортний засіб, що належить відповідачу ПП «Транс Логістик» був забезпечений в ПАТ «Страхова компанія «УСГ».

ОСОБА_3 доводитися їй рідним сином і в результаті його смерті їй завдано матеріальної та моральної шкоди, що полягає у витратах на поховання, позбавлення права на отримання від нього утримання, оскільки вона є інвалідом першої групи, а також непоправної втрати сина.

Відповідно до норм ст.ст. 1168,1200 ЦК України вона має право на відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого у вигляді одноразової виплати. Відповідно до умов страхування вона має право на отримання від Страховика (ПАТ «Страхова компанія «УСГ») 134028 грн страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, передбаченого п.27.2 ст. 27 ЗУ № 1961-І V ( загальний розмір страхового відшкодування не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, 3723 х 36 = 134028 грн); 44676 грн страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, передбаченого положеннями п.27.3 ст.27 ЗУ № 1961-І V (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, 3723х12=44676 грн); 5579 грн страхового відшкодування витрат на поховання, передбаченого п.27.4 ст.27 ЗУ № 1961-І V.

Однак, незважаючи на її численні звернення Страховиком (Відповідачем 1) було виплачено лише 44676 грн страхового відшкодування моральної шкоди. У здійсненні інших страхових виплат безпідставно відмовлено. Розмір заподіяної моральної шкоди вона оцінює у 90 000 грн. Оскільки Відповідачем 1 їй сплачена моральна шкода у розмірі 44676 грн, то Відповідач 2 ПП «Транс Логістик» повинен відшкодувати різницю, а саме 45324 грн.

З урахуванням збільшених позовних вимог від 12.11.2019 та зменшених позовних вимог від 11.12.2019 остаточно прохала суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « Українська страхова група» на її користь 129 963,40 грн страхового відшкодування з урахуванням пені за 124 дні прострочення та 3 відсотки річних від простроченої суми, стягнути з ПП «Транс Логістик» на її користь 45 324 грн різниці між загальним розміром моральної шкоди, завданої їй смертю потерпілого та сумою страхового відшкодування такої шкоди, здійсненої на її користь ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.12.2019 року затверджено мирову угоду, укладену між приватним підприємством «Транс Логістик» та ОСОБА_1 та провадження в справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємство «Транс Логістик» закрито.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивач ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов підтримали, прохали його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «УСГ» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов, в якому позов не визнає та прохає відмовити у його задоволенні.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті витрат на поховання, оскільки нею не були надані оригінали або належним чином оформлені копії документів, а саме оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (надана копія оформлена з порушення вимог ст. 35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а надані накладні та рахунок не є розрахунковими документами, що підтверджують ці витрати. У випадку надання цих документів останній будуть виплачені кошти. Також позивачу було відмовлено у відшкодуванні шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, оскільки нею не було подано документів, а саме довідки про доходи загиблого та довідки про розмір пенсій, наданого утриманцям внаслідок втрати годувальника. В разі подання цих документів ОСОБА_1 буде здійснюватися виплати страхового відшкодування в межах страхової суми щомісячними платежами.

Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи дійшов наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.1 5, 16).

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 31 січня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000502 від 20.10.2018 закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. З цієї постанови вбачається, що 19.10.2018 року близько 19 години 50 хвилин, в темний час доби, на автодорозі Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка від с.Бутенки Кобеляцького району у напрямку м. Кобеляки рухався автомобіль MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухаючись по вул. шоссе Полтавське в межах с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області в районі нерегульованого перехрестя з вулиці Миру скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перетинав проїздну частину поза межами пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 і вийшов на смугу руху вказаного транспортного засобу із-за задньої частини невстановленого в ході досудового розслідування транспортного засобу, що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що причиною дорожньо-траспортної пригоди та її наслідків стали порушення вимог п.п. 4.4, 4.7, 4.8, 4.10, 4,14(а) Правил дорожнього руху України пішоходом ОСОБА_3 (а.с.33-35).

Транспортний засіб MAN TOM 18.240 д.н.з НОМЕР_1 належить ПП «Транс Логістик» та був забезпечений в ПАТ «Страхова компанія «УСГ», що підтверджується полісом № АК /795333(а.с. 76).

ПП «Транс Логістик» повідомило ПАТ «Страхова компанія «УСГ» про дорожньо-транспортну пригоду 24.10.2018 (а.с.77-78).

Позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача із заявами від 16.04.2019, 05.06.2019, 17.09.2019, 02.10.2019, 02.102019. 21.11.2019 про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілого та здійснення його у вигляді одноразової виплати (а.с.37-39, 41-42, 117 , 153).

З відповідей ПАТ «Страхова компанія «УСГ» від 14.05.2019, 22.07.2019, вбачається, що відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 44 676 грн, що становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснила витрати на придбання ритуальних товарів пов`язаних з похованням сина ОСОБА_7 на суму 5579 грн (а.с.24-26).

Однак щодо виплати витрат на поховання відмовлено, в зв`язку з тим, що надані позивачем накладні та рахунок не являються розрахунковими документами. Також відмовлено у виплаті відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, в зв`язку з ненаданням позивачем довідки про розмір пенсій наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Також повідомлено, що виплата страхового відшкодування здійснюється лише рівними частинами (а.с.40, 43, 156).

Відповідно до розрахунку, страхового акту № ДКЦВ-17691 сума страхового відшкодування (моральна шкода) ОСОБА_1 становить 44 676 грн, яку їй було виплачено 24.07.2019 (а.с.84-86).

Відповідно до розрахунку, страхового акту № ДКЦВ-17691/1 сума страхового відшкодування (витрати на нагробний пам`ятник) ОСОБА_1 становить 10 450 грн, яку їй було виплачено 15.10.2019 (а.с.14-157).

27.07.2019 відповідачем надіслано до Кобеляцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області запит про надання інформації щодо отримання ОСОБА_1 пенсії в зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 (а.с.83). Інформація на даний запит не надана в зв`язку конфіденційністю (а.с.87-88).

Відповідно до кошторису, страхового акту № ДКЦВ-17691/2, платіжного доручення № 29536 сума страхового відшкодування ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 по грудень 2019 становить 26 721,55 грн, яку їй було виплачено 03.12.2019 (а.с.193,202-206).

Відповідно до платіжного доручення № 2710 від 31.01.2020 ОСОБА_1 відповідачем виплачено 1861,50 грн страхового відшкодування за січень 2020 року (а.с.238-240).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має похилий вік ( 79 років), є інвалідом першої групи безстроково, потребує постійного догляду, має ряд захворювань (а.с.21-22, 249).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

2) батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно;

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Враховуючи те, що на час скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, в результаті якого загинув ОСОБА_3 , право на одержання від нього утримання мала мати ОСОБА_1 , тому вона має право на відшкодування шкоди в порядку, передбаченому ст. 1200 ЦК України в розмірі 1861,50 грн. щомісячно, довічно (на час загибелі ОСОБА_3 досягла пенсійного віку, тому розмір шкоди вираховується із мінімальної заробітної плати, яка станом на 19.10.2018 року складала - 3723 грн. за вирахуванням частки, яка припадала на ОСОБА_3 : 2 особи = 1861,50 грн. (3723/2)).

Фактично це і визнано відповідачем під час судового розгляду, оскільки ним було здійснені страхові виплати з жовтня 2018 по січень 2020 року.

Відповідно до ст. 1202 Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Вказана норма цивільного законодавства кореспондується з приписами п.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), в якій зазначено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Враховуючи ті обставини, що позивач є особою похилого віку, якій виповнилося 79 років, є інвалідом першої групи безстроково, потребує постійного догляду, має ряд захворювання, а також те, відповідач почав виконувати взяті на себе зобов`язання зі сплати щомісячних платежів лише після звернення позивача до суду, що є виключними обставинами, тому з урахуванням інтересів та з метою захисту прав особи похилого віку, суд вважає за можливе стягнути шкоду, передбачену ст. 1200 ЦК України одноразово за три роки в сумі 67014 грн, іншу частину стягувати щомісячними платежами довічно, в межах суми страхового відшкодування 110711,95 грн.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Вказана норма цивільного законодавства кореспондується з приписами п. 27.4. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , в якій зазначено, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позивачем надані документи, що підтверджують здійснення нею витрат на поховання (а.с.24-26), то з відповідача підлягають стягненню витрати на поховання в сумі 5579 грн (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять грн).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу у урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно положень п. 36.5 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач повинен був не пізніше 17 липня 2019 року прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування (18.04.2019+90 дні = 17.07.2019).

Станом на 18.11.2019 (дата, визначена позивачем, дата підготовчого судового засідання) відповідач такі виплати не здійснив, тому прострочення цих виплат складає 124 дні.

Тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 8140,36 грн ( 67014 +5579=72593 грн; 72593/365х1х0,35=69,61 грн; 72593/365х49х0,34=3313,42 грн; 72593/365х49х0,33=3215,97 грн; 72593/365х25х0,31=1541,36 грн).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-1003-цс16 правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажироами на транспорті…, є грошовим зобов`язанням Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`яязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК Україним як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Тому з відповідача підлягає стягненню три відсотки річних від простроченої суми, що становить 739,86 грн (72593х3х124/365/100.).

Щодо витрати на правничу допомогу, то суд зазначає наступне

Відповідно до ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

На підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. до суду надано: договір про надання правничої допомоги без номера та дати укладення, довідки про обсяг роботи за договором про надання правничої допомоги від 28.02.2020, квитанцію від 28.02.2020 на суму 13000 грн та чеки на придбання бензину (пально-мастильних матеріалів) на загальну суму 1998,99 грн.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до п.3.1. Договору гонорар Адвоката визначається виходячи з обсягу і вартості наданої правничої допомоги за цим Договором та встановлюється за угодою сторін.

Представником позивача, адвокатом Репало Д.О. не надано суд угоди сторін щодо визначення обсягу і вартості наданої правничої допомоги. Вартість правничої допомоги сторонами не визначена, розрахунок витрат на правничу допомогу не наданий.

У довідці про обсяг роботи зазначено скільки годин витрачено адвокатом на ту чи іншу дію, однак не вказані витрати за проведення цих дій.

Відсутній акт виконаних робіт або інший документ, який би засвідчував, що адвокатом виконано роботу згідно договору.

Крім того, наданий адвокатом договір про надання правничої допомоги не місить обов`язкового реквізиту, як дату його підписання. А відповідно до п.4.1. Договір діє з моменту його підписання Сторонами.

Щодо витрат адвоката на придбання пального, то суд зазначає, що сторонами ( ОСОБА_1 та адвокатом) взагалі не узгоджувалося питання щодо способу проїзду адвоката до суду та витрат на проїзд.

Враховуючм вищевикладене суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в зв`язку із смертю годувальника, одноразово, за три роки, з 1.02.2020 по 31.01.2023 року в сумі 67014 грн (шістдесят сім тисяч чотирнадцять), а з 01.02.2023 року в розмірі 1861,50 грн ( одна тисяча вісімсот шістдесят одна гр. 50 коп.) щомісячними платежами, довічно, в межах суми страхового відшкодування 110711,95 грн.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду на поховання в розмірі 5579 грн (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять грн.)

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 8140,6 грн (вісім тисяч сто сорок грн. 36 коп.); три відсотки річних від простроченої суми, що становить 739,86 грн (сімсот тридцять дев`ять грн 86 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2020.

Суддя