ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року

м. Харків

Справа № 638/1437/14-ц

Провадження № 22-ц/818/ 5301/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2020 року, ухвалене суддею Цвірюком Д.В.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 18 195,03 грн. за кредитним договором; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова на користь позивача 10 000,00 грн, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір.

Позов мотивовано тим, що відповідно до умов договору б/н від 28.12.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із Заяви позичальника та Умов та Правил надання Банківських послуг. Відповідно до Умов погашення заборгованості здійснюється щомісячно в періоди сплати. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з Умовами. Зобов`язання позичальника за кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним з поручителем Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі міста Харкова. Відповідно до умов Договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Свої зобов`язання за договором кредиту ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим за нею виникла заборгованість станом на 30.11.2013 року у загальному розмірі 28 195,03 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 6 533,15 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 20 081,16 грн, штрафу (фіксована частина) 250,00 грн, штрафу (процентна складова) 1 330,72 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2014 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.09.2019 року заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.04.2014 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м.Харкова про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі. Судові витрати залишено за позивачем.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк дії виданої ОСОБА_1 картки встановлено до травня 2009 року, з даним позовом позивач звернувся до суду 03.02.2014 року, а тому позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 28.12.2007 року. У позовній заяві та письмових поясненнях представник позивача не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.12.2007 року заявлена поза межами строку позовної давності.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 26 614,31 грн, з яких 6 533,15 грн заборгованість за тілом кредиту, 20 081,16 грн заборгованість за відсотками.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Зазначає, що в заяві від 28.12.2007 року, яка підписана відповідачем, яка по суті є кредитним договором, та зі змістом якого вона ознайомлена, про що свідчить її підпис, вказані анкетні дані відповідача, дата підписання договору. Також в Заяві вказано, що відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_1 . На картку встановлений початковий кредитний ліміт в сумі 1 300 грн, який в подальшому було збільшено до 6540 грн. Зазначено, що банк має право в будь-який момент зменшити, збільшити або анулювати кредитний ліміт. Крім того, відповідач підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, в якій вказані: базова процентна ставка 36% річних, розмір щомісячного платежу, строк погашення щомісячного платежу, розмір та порядок розрахунку комісії. Отже, сторони погодили всі істотні умови договору. ОСОБА_1 активно користувалася наданими кредитними коштами, і жодного разу не зверталася до Банку з претензією щодо незгоди з умовами кредитування. Так, згідно з випискою по рахунку та розрахунку заборгованості здійснювала користування кредитними коштами та частково погашала заборгованість. 22.08.2011 року ОСОБА_1 було здійснено платіж на погашення заборгованості в сумі 900 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку, банк звернувся з позовом 3 лютого 2014 року, тобто в межах трьох років загальної позовної давності, яка почалася заново з 23 серпня 2011 року.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Константинова Ганна Вікторвна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. Зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також розрахунок, виконаний позивачем суперечать правовим позиціям Верховного Суду. Нарахування після закінчення визначеного договором строку кредитування, тобто за період з 1 червня 2009 року по 30 листопада 2013 року процентів є неправомірним. Позивачем не надано доказів перебігу позовної давності.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_1 суми тіла кредиту та процентів. З огляду на це рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 штрафів та відносно позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова - не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 28.12.2007 року ОСОБА_1 підписала заяву у Публічному акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» назву якого змінено на АТ КБ «ПриватБанк». У заяві зазначено, що клієнт ідентифікований за рахунком/карткою № НОМЕР_1 (а.с. 8).

У заяві зазначено прізвище відповідача, її анкетні дані. Зазначено, що ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку. Також зазначено, що відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердила факт отримання повної іеформації про умови кредитування в Приватбанку.

Крім того, ОСОБА_1 підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Вказана Довідка містить інформацію про базову відсоткову ставку за користування кредитом (3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 9).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2013 року має заборгованість 28 195,02 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 6 533,15 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 20 081,16 грн, заборгованість за штрафами 1 580,71 грн (а.с. 5-7).

Матеріали справи містять виписку по рахунку за період з 01.12.2007 по 26.06.2019 року (а.с. 101-103) та виписку по рахунку за період з 18.05.2000-18.05.2020 (а.с. 156-162), з яких вбачається, що останнє надходження готівки від ОСОБА_1 здійснено 22 серпня 2011 року.

Строк дії картки встановлено до 05/09 (а.с. 166).

ОСОБА_1 не заперечує факту видання їй кредитної картки та використання нею кредитних коштів.

У лютому 2020 року представник відповідача звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності у спірних правовідносинах (а.с.130-134).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Натомість, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте такі вимоги банком не заявлялися.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» просило у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, розмір яких узгоджено сторонами у довідці про умови кредитування (а.с. 9).

Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті та доказів протилежного відповідачем суду не надано, що свідчить про порушення прав позивача, колегія суддів погоджується, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Отже, колегія суддів дійшла висновку про доведеність вимог позивача щодо виникнення між сторонами договірних кредитних правовідносин на підставі договору від 28 грудня 2007 року, який був підписаний позичальником, погоджений ним, й не спростований іншими доказами та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку фактично отриманої суми кредитних коштів (тіла кредиту).

Доводи ОСОБА_1 про пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням наведеного та на підставі статті 261 ЦК України початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Останній платіж за кредитним договором від 28.12.2007 року ОСОБА_1 здійснила 22.08.2011 року, що нею не спростовано.

З даним позовом банк звернувся до суду у лютому 2014 року, тобто із дотриманням трирічного строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України. Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню тіло кредиту в сумі 6 533,15 грн. Доказів на спростування заборгованості за тілом кредиту відповідачем не надано.

Перевіряючи обґрунтованість розміру заборгованості за процентами за користування кредитом, заявленого банком до стягнення з позичальника, яка нарахована поза межами строку не підлягає стягненню в силу вимог частини другої статті 1050 ЦК України, згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, у цьому разі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Судом встановлено, що відповідачу була видана кредитна картка зі строком дії до травня 2009 року, тому проценти за користування кредитними коштами поза межами вказаного періоду не можуть бути стягнуті з ОСОБА_1 .

За наданим банком розрахунком розмір заборгованості ОСОБА_1 за процентами за кредитним договором від 28.12.2007 року станом на 29 травня 2009 року складає 1 935,85 грн. 22.08.2011 року ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором від 28.12 2007 року зараховано 900 грн. Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за процентами 1 035,85 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 28 195 грн 03 коп., задоволено позов в сумі 7 569 грн, що складає 26,8 % . За подачу позову і апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,88 (281,95 + 422,93) грн, тобто відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає сума 188,91 грн, що складає 26,8 % від 704,88 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2020 року - скасувати. Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 6 533 (шість тисяч п`ятсот тридцять три) грн 15 коп. заборгованість за тілом кредиту, 1 035 (одна тисяча тридцять п`ять) грн 85 коп. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами за період з 28.12.2007 по 31.05.2009 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 188 (сто вісімдесят вісім) грн 91 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова