Постанова

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 736/379/19

провадження № 61-14024св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - Корюківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , на постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Бобрової І. О., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У березні 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Позов обґрунтовувала тим, що з 2014 року вона та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_2 Після народження дитини позивач та ОСОБА_4 продовжували спільне проживання, ведення спільного господарства, спільне виховання та утримання дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер від поранення під час проходження військової служби.

Зазначала, що відповідач ОСОБА_3 є матір`ю померлого ОСОБА_4 , та бабусею дитини ОСОБА_2 , згідно з результатом проведеного лабораторного аналізу на предмет біологічної спорідненості з онукою вірогідність спорідненості ОСОБА_3 (бабусі) та ОСОБА_2 (онуки) становить 98,578%. Отже, ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_2 .

Ураховуючи наведене, позивач просила визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання батьківства відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки відсутній спір про право, то заява про встановлення факту батьківства розглядається за правилами окремого провадження. Роз`яснено позивачу про право звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту батьківства у порядку окремого провадження.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2019 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , відмовлено.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що належним способом захистом для заявника може бути встановлення факту батьківства в порядку окремого провадження, проте рішення суду першої інстанції скасував з підстав порушення норм процесуального права, ухваливши нове рішення про відмову у позові.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , в якій заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що законодавець не встановив прямої заборони на звернення до суду із позовом про визнання батьківства у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини. Вважає, що за приписами Конституції України, статей 128, 130 та 137 Сімейного кодексу України (далі - СК України), з урахуванням принципу верховенства права вона має право на звернення до суду за правилами розгляду її заяви в порядку позовного провадження.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2020 року справу призначено до розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у липні 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суди встановили, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 малолітньої ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матір`ю є ОСОБА_1 , а відомості про батька ОСОБА_5 записані відповідно до правил статті 135 СК України (а. с. 3).

Предметом позову у цій справі є вимоги ОСОБА_1 про визнання батьківства ОСОБА_4 , з яким, як стверджує, позивач проживала однією сім`єю і який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позов пред`явлено до матері ОСОБА_4 - ОСОБА_3 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову у позові з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду саме шляхом встановлення факту батьківства, а не шляхом пред`явлення позову про визнання батьківства.

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про відмову у позові.

Згідно з частиною першою статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Водночас, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

Отже, у спірному випадку належним способом вирішення питання щодо батьківства малолітньої ОСОБА_2 є звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України у порядку окремого провадження.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України)

Звертаючись до суду з позовом до матері ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про визнання батьківства, позивач не зазначила, за захистом яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів вона спрямувала вимоги до указаного відповідача.

Зі змісту наявного у справі відзиву на позов відомо, що відповідач не заперечує проти встановлення батьківства її померлого сина щодо малолітньої ОСОБА_2 , сама замовила відповідне дослідження.

Отже, між позивачем та відповідачем немає цивільно-правового спору, як і матеріально-правових відносин з приводу вимог про визнання батьківства, що виключає можливість задоволення позову про визнання батьківства.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до указаної норми, а також норми статті 130 СК України відповідачем у спорі про визнання батьківство є особа, яка, на думку позивача, є батьком дитини.

Оскільки спірні правовідносини випливають з особистих немайнових відносин, то правонаступництво у таких спорах не допускається.

Пред`явлення ОСОБА_1 позову про визнання батьківства до матері померлого ОСОБА_4 є безпідставним.

Між сторонами у справі не виникло цивільно-правового спору, який би підлягав вирішенню у порядку позовного провадження

Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність заявленого позову, неналежність обраного способу вирішення питання встановлення батьківства певної особи.

У зв`язку з наведеним відхиляються доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи заявника в основному зводяться до власного тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відмова у позові про визнання батьківства не свідчить про відмову у вирішенні в судовому порядку відповідного питання, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства у визначеному законом порядку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 19 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко