10.03.2020 Провадження №2/337/120/2020
ЄУН 337/3795/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 березня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Шаповалової А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача Димитрашко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна ( АДРЕСА_5 . Запоріжжя, вул. Якова Новицького,7), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна ( АДРЕСА_6 Запоріжжя АДРЕСА_7 вул АДРЕСА_8 Василя Сергієнка, 15), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кріль Олександр Михайлович ( АДРЕСА_9 ) про визнання майна спільною сумісною власністю та про визнання рівними часток в спільному сумісному майні, стягнення грошової компенсації в розмірі вартості 1/6 частини спільного майна в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

03.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та про визнання рівними часток в спільному сумісному майні, стягнення грошової компенсації в розмірі вартості 1/6 частини спільного майна в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син, ОСОБА_8 . На час відкриття спадщини ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі не перебував, однак після його смерті до суду звернулась ОСОБА_3 з позовом про встановлення факту проживання з ОСОБА_8 однією сім`єю з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 рік, про визнання спадкового майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна із спадкового майна.

За рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2014 року у цивільній справі ЄУН 337/6747/13ц позов ОСОБА_3 був задоволений частково, встановлено факт проживання померлого однією сім`єю з ОСОБА_3 понад п`ять років, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_10 , яка за правовстановлюючими документами була оформлена на сина ОСОБА_8 . Постановою Верховного суду від 10.06.2019 року судові рішення попередніх інстанцій у цій справі залишені без змін.

За викладених обставин позивач вважає, що у неї з`явилось право на отримання в порядку спадкування за законом на майно, придбане під час спільного проживання сина ОСОБА_8 з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по 11.05.2013 року, яке зареєстроване на відповідачку ОСОБА_3 , а саме: квартиру АДРЕСА_11 , квартиру у місті Дніпро, та інше нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_3 ; автомобіль VOLKSWAGEN Passat, держномер НОМЕР_3 та інші транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_3 , депозитні вклади у банках України, зокрема в ОТР Банку, Приватбанку, Ощадному банку України, Укрсоцбанку, Укрексімбанку, Кредобанку, Райффайзен банку Аваль, Південному банку відкритих на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 13.09.2019 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувані докази.

28.11.2019 року позивачка уточнила позовні вимоги та просить визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в період з часу її придбання в 2008 році і до її одноособового відчуження ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 10.11.2012 року; визначити, що частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , є однаковими і що кожному із них належало по 1/2 частині вказаної квартири в період з часу її придбання в 2008 році і до її одноособового відчуження ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 10.11.2012 року; стягнути з ОСОБА_3 , грошову компенсацію за належну ОСОБА_1 1/6 частку у спадковій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті сина ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 235 093,33 грн.

Ухвалою суду від 29.01.2020 року права призначена до розгляду у судовому засіданні

У судовому засідання позивач підтримала заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що спірна квартира придбана в період проживання відповідачки з її сином, за кошти сина, оскільки відповідачка власних доходів не мала, а тому просить свій позов задовольнити.

Представник позивача вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суду пояснив, що за життя син позивачки мав намір оспорити статус спірної квартир та оспорити правочин щодо її відчуження, оскільки спірна квартира належала їм на праві спільної власності, оскільки була придбана за спільні кошти, а тому позивачка має право на отримання компенсації від відповідачки за належну їй частку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася з заявою щодо розгляду справи у її відсутність, у встановлений судом строк звернулась до суду з відзивом на позов, згідно якого зазначила, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивач не має будь-якого права на отримання грошової компенсації, оскільки спірна квартира була відчужена на життя спадкодавця. Квартира АДРЕСА_11 була придбана нею 16.02.2007 р., тобто до спільного проживання з ОСОБА_8 за власні кошти, після продажу належної їй квартири АДРЕСА_12 за 535 013,00 грн. Крім того, Хортицький районний суд м. Запоріжжя, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання квартири АДРЕСА_13 такою, що набута ОСОБА_8 і ОСОБА_3 за час спільного проживання, встановив, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_8 суму вартості даної квартири у розмірі 606 250,00 грн. за договором купівлі-продажу від 28.05.2008 р. Таким чином, від продажу двох квартир, які належали їй на праві особистої власності вона отримала кошти у загальному розмірі 1141 263,00 грн., які було направлено на придбання квартири АДРЕСА_11 . Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки рішенням суду 26.06.2014 року встановлено факт проживання однією сім`єю, після чого позивач мала можливість дізнатися про порушення свого права

Представник відповідача ОСОБА_9 . підтримав доводи, викладені у відзиві, в судовому засідання просить у задоволенні позову відмовити.

Треті особи або їх представники до судового засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено:

Спірна квартира АДРЕСА_11 була придбана ОСОБА_3 11.08.2008 року , що підтверджено Свідоцтвом про право власності САС №185287

10.11.2012 року квартира АДРЕСА_11 була відчужена ОСОБА_3 ОСОБА_7 за 405019 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу 2411, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С., у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки - ОСОБА_8 .

Заповіт ОСОБА_8 не залишив.

Спадкування майна ОСОБА_8 відбувається за законом.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2014 року у цивільній справі ЄУН 337/6747/13; провадження № 2/337/606/2014 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_8 з ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 2118 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено у судовому засіданні, право власності на спірну квартиру за життя ОСОБА_8 оспорено не було, доводи позивачки та її представника щодо бажання померлим оспорити право власності відповідачки на спірну квартиру та її відчуження є голослівними, жодним належним доказом не підтверджені, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Враховуючи, що спірна квартира була відчужена відповідачкою ОСОБА_3 за життя ОСОБА_8 та не належала йому на праві власності, та відповідно, не входить до складу спадкового майна.

Можливість отримання грошової компенсації передбачена нормами ст. 1280 ЦК (Перерозподіл спадщини), проте, вона не може бути застосована при вирішенні даного спору через невідповідність та існуючих обставин справи. Так, право на майно повинно існувати на час смерті спадкодавця, в даному випадку ж майно було відчужене за життя спадкодавця. Будь-яких вимог та заперечень спадкодавцем не заявлялося. Порушених судових справ чи винесених судових рішень не існувало та не існує. У зв`язку із смертю фізичної особи припиняється її цивільна правоздатність. Визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, статей 27-31 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Також суд враховує, що жодного беззастережного доказу на підтвердження придбання спірної квартири АДРЕСА_11 за спільні кошти під час проживання однією сім`єю ОСОБА_8 з ОСОБА_3 , суду не надано, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане на підставі ч.1 ст.57 СК України. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою несення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено право спадкоємця на отримання грошової компенсації за майно (частину майна), яке, нібито належало співвласнику, але було відчужене за життя.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 279, 263, 264, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна ( АДРЕСА_5 .Запоріжжя, вул.Якова Новицького, 7), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна ( АДРЕСА_6 Запоріжжя АДРЕСА_7 вул АДРЕСА_8 Василя Сергієнка, 15), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кріль Олександр Михайлович ( АДРЕСА_9 ) про визнання майна спільною сумісною власністю та про визнання рівними часток в спільному сумісному майні, стягнення грошової компенсації в розмірі вартості 1/6 частини спільного майна в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст виготовлений 13 березня 2020 року. Копію повного тексту рішення надіслати учасникам провадження.

Суддя: Л.Г. Салтан