Єдиний унікальний № 408/7234/18-ц
Провадження № 2/408/702/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Кускової Т.В.

при секретарі Оноприч Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біловодського районного суду Луганської області цивільнцу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини, в тому числі аліментів за минулий час відповідно до ч.2 ст. 191 СК України.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем народила сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 10 травня 2018 року шлюб було розірвано.

Зазначала, що малолітній син після розірвання шлюбу знаходиться на її утриманні, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Також вказувала, що протягом 2016-2018 років вона вживала заходів для того, щоб спонукати відповідача платити аліменти на утримання сина, а саме: просила надати матеріальну допомогу, проте відповідач матеріальної підтримки не надавав. Виходячи цього та посилаючись на норми частини 2 статті 191 СК України просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 за минули час з розрахунку : за 2016 рік - 7288,50 грн, за 2017 рік - 8447,00 грн, за 2018 рік - 6814,50 грн, ща складає загальну суму - 22550 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала всі заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні частину позовних вимог, що стосуються стягнення з нього аліментів згідно законодавства, визнав, вказуючи, що він згоден сплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірах, визначених законодавством.

Водночас відповідач подав суду відзив, зміст якого підтримав в судовому засіданні, яким останній заперечував проти інших позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів за минулий час згідно ч. 2 ст. 191 СК України.

Не погоджуючись з цією частиною позовних вимог відповідач зазначав, що позивачка протягом 2016-2018 років, тобто за минулий час, не зверталась ні до суду з позовом про стягнення аліментів, ні до нього з пропозиціями надання матеріальної допомоги дитині, водночас вказував, що в період 2015-2017 років він перебував в РФ на заробітках, по прибуттю з яких до України намагався надати дитині матеріальну допомогу, але наражався на конфлікт з позивачкою. Вказував, що за весь період з часу розірвання шлюбу не ухилявся від матеріальної підтримки дитині.

Дослідивши всі наявні матеріали справи, доводи позивача і відповідача, об`єктивно оцінивши надані ними докази в обґрунтування позовних вимог та їх заперечення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, про що зроблений актовий запис № 10.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 18 жовтня 2011 року актовий запис № 84, вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту копії рішення Біловодського районного суду Луганської області від 10 травня 2018 року по цивільній справі № 408/1108/18-ц, вбачається, що шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, розірвано.

Довідкою про склад родини від 30 серпня 2018 року № 110, виданою виконавчим комітетом Біловодської селищної ради Луганської області підтверджується, що склад сім`ї позивачки включає в себе: ОСОБА_4 , 1963 р.н. (голова д/г), ОСОБА_5 , 1966 р.н. (дружина), ОСОБА_6 , 1989 р.н. (син), ОСОБА_7 , 1985 р.н. (донька), ОСОБА_8 , 2004 р.н. (онук) та ОСОБА_3 , 2011 р.н. (онук).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 23 листопада 2019 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 69, підтверджується зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » після укладення шлюбу.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно частини 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.182 СК України та те, що відповідач участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка, посилаючись на норми частини 2 статті 191 СК України просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 за минули час, а саме: за період 2016-2018 років, на загальну суму - 22550 грн.

Згідно положень ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Надаючи об`єктивну оцінку сукупності всіх наданих доказів по справі суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки позивачкою суду не було надано доказів вжиття нею конкретних заходів щодо одержання аліментів з відповідача за цей період минулого часу, та унеможливлення їх одержання у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Отже дослідивши всі наявні матеріали справи, суд вважає, що позов пред`явлено з урахуванням інтересів дитини, а тому він підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 206,258,259,265,268,430 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180-182 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кускова Т.В.