Справа № 496/1895/19
Провадження № 2/496/214/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивують тим, що їх батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спільні кошти було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , про те право власності на вказаний житловий будинок, за договором купівлі-продажу від 08.04.2005 року, було оформлено на їх батька ОСОБА_3 . На час придбання вказаного будинку батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, а отже, вказаний будинок належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Згідно чого доля їх матері на вказаний житловий будинок становила Ѕ частину. ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матір ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадщину на Ѕ частину житлового будинку прийняли вони та їх батько - відповідач по справі ОСОБА_3 . Позивачі звернулися до Біляївської районного державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх матері, так як їхній матері за життя не було виділено Ѕ частку у спільному майні подружжя, а тому нотаріусом їм булорекомендовано звернутися до суду.

До судового засідання позивачі не з`явилися, але їх представник подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у її відсутність та відсутність позивачів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що з позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність.

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Носівським районним бюро РАЦСу Чернігівської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб 30.05.1974 року та ОСОБА_4 змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 » (а.с.84).

Від вказаного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.12).

З договору купівлі-продажу від 08.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д. та зареєстрованого в реєстрі під № 1226, вбачається, що ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_9 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_3 , про що свідчить витяг з комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості № 6962913 від 11.04.2005 року (номер запису 166 в реєстровій книзі 31-ж-166) (а.с.14).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого 10.01.2019 року ПП «Одеське бюро технічної інвентаризації», виготовленого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований у 1950 році (реконструкція 2005 році), має загальну площу - 71.2 кв.м., житлову площу - 58.7 кв.м. та складається з літ. А - житловий будинок, літ. Б - погріб, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. 1 - цистерна, № 1-3 - огорожа (а.с.21).

Ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Спільна сумісна власність виникає у випадках, передбачених законом.

В п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Виходячи з викладеного, житловий будинок АДРЕСА_1 набутий батьком позивачів у шлюбі з їх матір`ю - є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частинах, а отже матері позивачів при житті належала Ѕ частина житлового будинку на праві спільної сумісної власності.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1221 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З довідки виданої виконкомом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 3475 від 23.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з нею на момент смерті за даною адресою були зареєстровані: її чоловік ОСОБА_3 - 1953 р.н., її син ОСОБА_1 - 1983 р.н. та її дочка ОСОБА_8 - 1985 р.н. (а.с.50).

Отже, спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняли її чоловік ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . Виходячи з того, що спадщину на Ѕ частину спадкового будинку прийняли 3 особи, то частка кожного з них становить по 1/6 частині будинку.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_11 та змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_12 », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.са.11).

З заяв про прийняття спадщини від 09.10.2014 року (а.с.32) та 02.11.2015 року (а.с.48) вбачається, що позивачі звернулись із заявами про прийняття спадщини до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, після смерті матері, проте листами №3125/02-14 від 09.10.2014 року (а.с.45) та № 629/02-14 від 08.02.2019 року (а.с.57) їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із тим, що у них відсутні правовстановлюючі документи на Ѕ частину житлового будинку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки судом встановлено, що матері позивачів належала Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя, але не була виділена їй в натурі на момент її смерті, а позивачі прийняли спадщину після смерті матері, а тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачами право власності по 1/6 частині за кожним житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Керуючись ст. ст. 328, 1216-1218, 1261, 1268, 1296-1297 ЦК України, ст. ст. 10, 89, 95, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 26.02.2019 року органом 5127, РНОКПП: НОМЕР_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71.2 кв.м., в тому числі житловою площею - 58.7 кв.м., який складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - погріб, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. 1 - цистерна, № 1-3 - огорожав порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 18.09.2013 року Біляївським РВ ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП: НОМЕР_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 71.2 кв.м., в тому числі житловою площею - 58.7 кв.м., який складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - погріб, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. 1 - цистерна, № 1-3 - огорожав порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра