Провадження № 2/734/391/20 Справа № 734/616/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

за участі секретаря Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Козелецького районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житлом, -

в с т а н о в и в:

До Козелецького районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням житлом.

Позов мотивований тим, що позивач у справі, ОСОБА_1 , є єдиним власником будинку АДРЕСА_1 , на підставі довідки № 354 від 28 жовтня 2019 року про технічний стан нерухомого майна, виданої інженером з інвентаризації нерухомого майна; технічного паспорту на будинок виданого 28 жовтня 2019 року; виписки в погосподарської книги 10-208 виданої 26 листопада 2019 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 191562856 від 04 грудня 2019 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 29 липня 2008 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 190553262 від 27 листопада 2019 року, земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий № :01:003:0117, площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва i обслуговування жилого будинку, господарських будівель i спору, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

У позивача у справі, ОСОБА_1 , є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач у справі. ОСОБА_2 є членом сім`ї, ОСОБА_1 , була зареєстрована у належному позивачу будинку, як член сім`ї, як донька. З ОСОБА_2 , ОСОБА_1 проживали разом, вели спільне господарство. Проте з 18 червня 1999 року ОСОБА_2 у належному позивачу будинку не проживає, ні постійно, ні переважно, ні тимчасово. Речі, належні ОСОБА_2 , в будинку АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до довідки № 10-121 від 05 вересня 2019 року, виданої Козелецькою селищною радою Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає з 18 червня 1999 року у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 10-120 від 05 вересня 2019 року, виданої Козелецькою селищною радою Козелецького району Чернігівської області, довідка видана власнику будинку ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входять - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька, зареєстрована, але не проживає.

Відповідно до акту від 05 вересня 2019 року обстеження місця проживання сім`ї громадянки ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 , складеного комісією у складі в.о. старости Омелянівського старостинського округу Шиян Р.І., депутата Козелецької селищної ради Прокопенко Д.А., сусідів ОСОБА_4 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що зі складу зареєстрованих осіб за даною адресою проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, відповідач, ОСОБА_2 порушує права, як власника будинку, тим, що зареєстрована у належному позивачу будинку, але не проживає з 18 червня 1999 року. Нараховуються комунальні витрати на утримання будинку з урахуванням зареєстрованого відповідача ОСОБА_2 , але відповідач ОСОБА_2 не несе витрати по обслуговуванню та збереженню будинку. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у належному позивачу будинку, але не мешкає з 18 червня 1999 року, ОСОБА_1 позбавляється права отримувати субсидію на оплату комунальних послуг. Знятися з реєстрації з належного позивачу будинку у добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 не бажає.

Судом вчинені наступні процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 березня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого засідання.

В судовому засіданні 21 квітня 2020 року було вирішено питання про відкладення підготовчого судового засідання до 27 травня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 27 травня 2020 року було вирішено питання про відкладення підготовчого судового засідання до 17 червня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 та її клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 17 червня 2020 року було вирішено питання про відкладення підготовчого судового засідання до 19 серпня 2020 року для надання часу відповідачу ОСОБА_2 для отримання правової допомоги за її клопотанням.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 21 серпня 2020 року.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. 09 грудня 2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, а також через оголошення на сайті суду. Крім того, відповідач була присутня в судовому засіданні 19 серпня 2020 року та повідомила суду, що проживає в м. Бровари, однак відповідач відмовилася надати суду адресу місця її проживання, так як це місце в такому випадку буде відомо і позивачу. Судом було роз`яснено відповідачу всі ризики, які існують і покладаються на відповідача в такому випадку. В подальшому розглядом справи відповідач не цікавилася.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Необхідно зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, судом вживалися всі необхідні та можливі заходи для повідомлення та виклику відповідача в судові засідання, проте відповідач до суду не з`явився. З метою недопущення затягування розгляду справи, беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 грудня 2019 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, належить ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки від 05 вересня 2019 року № 0-121, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає з 18 червня 1999 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05 вересня 2019 року № 10-120, виданої уповноваженому власнику житлового приміщення, членові житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , уповноважений власник, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , чоловік, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , дочка, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає, ОСОБА_8 , дочка, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована, але не проживає, ОСОБА_9 , онука, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована, але не проживає, ОСОБА_10 , онук, дана народження ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований, але не проживає (а.с. 19).

Відповідно до акту обстеження місця проживання сім`ї громадянки ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 , складеного комісією у складі в.о. старости Омелянівського старостинського округу Шиян Р.І., депутата Козелецької селищної ради Прокопенко Д.А., сусідів ОСОБА_4 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що зі складу зареєстрованих осіб за даною адресою є громадяни, які не проживають, а саме: гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 20).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав суду показання, що відповідач є його донькою і з 1999 року не проживає в будинку, приїжджала лише в гості, востаннє він її бачив 4 роки тому, наразі відповідач живе в м. Броварах. Свідок ОСОБА_11 повідомив суду, що з 2016 року він точно знає, що відповідач не проживає в будинку, оскільки він свого часу з огляду на виконання ним певних посадових обов`язків видавав відповідні довідки та переконувався при цьому,що відповідач дійсно не проживає в будинку. Свідок ОСОБА_5 дав суду показання, що є сусідом позивачу, відповідача вже не бачив 4 роки, до цього часу приїжджала лише в гості.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком. Такі ж вимоги стосуються і колишніх членів сім`ї власника житла.

Частина друга ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Факт реєстрації в будинку відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 150, 156 ЖК України, статтями 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користуванням житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відомості про учасників провадження:

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко