Справа № 953/8321/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,
представника позивача адвоката Радченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №953/8321/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності по закону в порядку спадкування, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовною заявою до відповідача Харківської міської ради, відповідно до якої просять: встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 на час смерті останньої; визнати право власності на ј квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1994 № НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_1 належала на праві сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві приватної власності 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_2 до зміни імені « ОСОБА_6 ». 19.04.2018 позивач ОСОБА_1 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прядко О.С., спадщина складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_3 . При оформленні спадщини від нотаріуса позивачам стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , не отримала свідоцтво про право на спадщину по закону на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 на праві приватної власності. Посилаються також на те, що ОСОБА_4 померла у похилому віці та на протязі останніх років життя вона потребувала турботи та допомоги доньки ОСОБА_3 та онуків, тому постійно вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_4 , її донька була єдиним спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом, заповіт ОСОБА_4 не складала. Оскільки на час смерті ОСОБА_4 , вона постійно проживала з донькою, ОСОБА_3 у належній ним на праві спільної сумісної власності квартирі за адресою АДРЕСА_2 , остання вважала себе такою, що прийняла спадщину, тому з відповідною заявою до нотаріальної контори не зверталася. Продовжувала проживати у зазначеній квартирі, вести господарство та сплачувати комунальні платежі.
На підставі викладеного позивачі звернулись до суду з даним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
Ухвалою суду від 28.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, почато підготовче провадження.
Правом на подачу відзиву Харківська міська рада не скористалась.
Ухвалою суду від 23.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.33).
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Радченко М.В. заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові та з урахуванням наданих доказів і пояснень свідків.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, 21.07.2020 до суду подала заяву, відповідно до якої просила проводити судове засідання без її часті, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с.28).
Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, 30.07.2020 представником відповідача було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалення рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб (а.с.35).
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, допитавши у якості свідків: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 06.05.1966 зроблено відповідний запис за №2562 у Палаці новонароджених м.Харків, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.19). Батьки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Таким чином, вбачає підтвердженим факт, що ОСОБА_3 є рідною донькою ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05.10.1984 зроблено відповідний запис за №6897, батьки: ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , змінила ім`я, про що 15.11.2000 складено відповідний актовий запис №89, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_4 . Прізвище, власне ім`я та по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_11 (а.с.11).

04 жовтня 2013 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб, про що 04.10.2013 складено відповідний актовий запис №841, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_5 , що видане Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.12).

Таким чином, вбачає підтвердженим факт, що ОСОБА_14 є рідною донькою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про народження 14.08.1990 зроблено запис за №452 в Київському відділі ЗАЦС м.Харків, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 (а.с.10). Батьки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_7 , виданим 08.04.1994 року (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що 02.04.2013 складено відповідний актовий запис №4715 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 (а.с.7).

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй на праві приватної власності 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , однак . ОСОБА_3 , не отримала свідоцтво про право на спадщину по закону на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 на праві приватної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_11 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , про що 13.07.2017 складено відповідний актовий запис №10120 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 (а.с.8).

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку №249 від 19.03.2018, у жилому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 20.02.1974 по 13.01.1995, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з ІНФОРМАЦІЯ_13 , по 01.11.2017, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 12.11.2000 по 27.12.2016 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , з 14.08.1990 по день видачі довідки (а.с.17).

19 квітня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Прядко О.С., видано свідоцтво про право на спадщину за законом та посвідчено, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна ОСОБА_3 , 1966 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , є її син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Спадщина складається з - 1/4 (однієї четвертої) частки квартири АДРЕСА_1 , що належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.04.1994 Національним науковим центром Харківський фізико-технічний інститут, право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 14.04.1994 та записане у реєстрову книгу за № В-9236. Зазначена вище квартира в цілому складається з двох житлових кімнат. Житлова площа квартири становить - 36,9 кв.м., загальна площа - 59,4 кв.м. (а.с.42, 43).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката Радченко М.В., у судовому засіданні були допитані у якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_1 пояснив, що він є чоловіком покійної ОСОБА_3 , відповідно ОСОБА_4 була його тещею. Початково квартира квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 , яка померла у 2013 році. При цьому, у вказаній квартирі проживали разом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з чоловіком та дітьми, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також пояснив, що ОСОБА_4 хворіла, була прооперована, тому ОСОБА_3 на час смерті матері постійно з нею проживала.

Так, ОСОБА_7 пояснив, що він є давнім другом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Йому відомо, що вони проживали разом із дітьми та ОСОБА_4 , яка перед смертю хворіла, за адресою: АДРЕСА_2 . Пояснив, що наразі за вказаною адресою проживає позивач ОСОБА_1 .

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

ОСОБА_4 на момент смерті проживала з донькою, ОСОБА_3 у належній їм на праві спільної сумісної власності квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 вважала себе такою, що прийняла спадщину, тому з відповідною заявою до нотаріальної контори не зверталася. Продовжувала проживати у зазначеній квартирі, вести господарство та сплачувати комунальні платежі.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1,3 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296. 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду доведений факт постійного проживання ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 на час смерті останньої, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-5, 12, 13, 44, 76, 77, 81, 131, 137, 141, 258-259, 263, 268 ЦПК України,ст.ст.321, 328, 1216-1218, 1222, 1223, 1226, 1268, 1296 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , спільно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , на час смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,

Відповідач Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, буд. 7.

Повне судове рішення складено та підписано 04.01.2021.

Суддя Колесник С.А.