ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/658/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.з секретарем судового засідання Кримчук Я.Р. розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням процентів від суми позики, індексу інфляції та трьох процентів річнихв загальному розмірі 29098,79 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. 29.06.2017 відповідач згідно договору позики отримала у позивача грошові кошти в розмірі 15600 грн. Відповідач зобов`язалася повернути позику у строк до 29.07.2017. Термін повернення коштів вже давно минув, але взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Також позивач має право на одержання від боржника процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Ухвалою від 21.10.2019 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 16.03.2020.

16.03.2020у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 03.08.2020.

До початку судового засідання позивач подала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання якої невідоме, повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення за її останнім відомим місцем проживання ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «кінець терміну зберігання», заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або відзив на позов від відповідача не надійшли.

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України.

Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

29.06.2017 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15600 грн., та 100 дол. США, що станом на день укладення договору становить 2600 грн., які зобов`язалася повернути в строк не пізніше 29.07.2017 /а.с.7/.

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

За приписом частини 1 статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже невиконання позичальником договірного зобов`язання у встановлений строк є підставою для судового захисту порушеного права позикодавця шляхом примусового стягнення суми позики.

Частиною 1 статті 1048 цього Кодексу передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена статею 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За нормою частини другої цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За період з 30.06.2017 по 05.09.2019 (включно) прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики склало 768 днів.

Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції).

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

На підтвердження розміру вимог позивачем надано розрахунки, відповідно до яких розмір належних йому процентів становить, інфляційні втрати внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання - 3257,80 грн., а три проценти річних -1148,84 грн. та проценти від суми боргу з урахування облікової ставки НБУ в розмірі 6492, 15 грн.

Вказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані з урахуванням даних про облікову ставку Національного банку України за період прострочення, за вірними формулами та не спростовані відповідачем.

Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики (основного боргу) в сумі 18200 грн., процентів від суми позики в сумі, індексу інфляції в сумі та трьох процентів річнихв сумі 10898, 79 грн., а усього 29867, 19 грн.

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) борг за договором позики з урахуванням процентів від суми позики, індексу інфляції та трьох процентів річнихв загальному розмірі 29 098 гривень 79 копійок та судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, а усього 29 867 гривень 19 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: