Справа № 419/1547/19
Провадження № 22-ц/810/1047/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Луганської В.М., Назарової М.В.

за участю секретаря

судового засідання: Сінько А.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у спрощеному провадженні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2019 року, ухваленого Новоайдарським районним судом Луганської області у складі судді Мартинюка В.Б., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 18.11.1988 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганськ між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 116.

Від шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що сімейні відносини між ними припинені, відповідач принижує її гідність, чинить психологічний та моральний тиск на всіх членів сім`ї. Спільне господарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 24.10.2019 року позов задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 18 листопада 1988 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганськ, актовий запис 116.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на нього, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 19.06.2019 року суддею Мартинюком В.Б. було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Підготовче судове засідання було призначено на 09.08.2019 року. Про ухвалу про призначення справи до розгляду він дізнався з офіційного веб-порталу судової влади України за день до судового засідання. Ні ухвалу про відкриття позовного провадження, ні копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами, а також судову повістку він не отримував, що є порушенням його процесуальних прав. Крім того, в судовому засіданні у ОСОБА_1 не було витребувано оригінали свідоцтва про одруження, домової книги для підтвердження їх копій. В порушення ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання 09.08.2019 року технічними засобами не здійснювалася. 03.09.2019 року ним було подано до канцелярії суду заяву про порушення його матеріальних та процесуальних прав, а 09.09.2019 року було подано заяву про відвід судді Мартинюка В.Б. Вважає, що ухвала суду від 04.10.2019 року про зупинення провадження була постановлена з порушенням норм процесуального права. Обставини, викладені в заяві про відвід є підставою для апеляційного оскарження рішення суду по вказаній справі. В рішенні про розірвання шлюбу, суд посилається на факти, які він оскаржує в апеляційному порядку як порушення суддею норм процесуального права. Крім того, суд звільнив позивача від участі у судових засіданнях та не витребував від неї оригінали копій документів.

В судове засідання позивач не з`явилась, належним чином і в установленому законом порядку повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, про свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, пояснивши, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки він не викликався в судові засідання, судові повістки йому не надсилалися, окрім того, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася, оригінали документів суду не були надані позивачкою. Також, зазначив, що з позивачкою вони проживають окремо.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За положеннями п. 3 ч. 3 статті 376 ЦПК України вказані боржником обставини щодо неповідомлення його про дату, час місце судового засідання, є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Перевіривши ці доводи скарги, колегія знаходить їх підтвердженими матеріалами справи.

Так, за матеріалами справи з`ясовано, що відомостей про те, що суд надсилав судову повістку відповідачу на 24.10.2019 року або іншим чином намагався повідомити учасника справи, у справі не мається.

Між тим, обов`язок суду повідомляти учасників справи про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою, прямо закріплений ч. 2 статті 128 ЦПК України.

Отже, суд розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомивши його про розгляд справи, що за п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є самостійною та обов`язковою підставою для скасування ухваленого з такими порушеннями судового рішення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.11.1988 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Луганськ між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 116 (а.с.8).

Звертаючись до суду із указаним позовом, ОСОБА_1 зазначала, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, окреме проживання та відсутність спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки в шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, та на даний час проживають окремо, відновлювати сімейно-шлюбні відносини вони не мають наміру, колегія суддів, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшла висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здійснювалася фіксація судових засідань технічними засобами, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки з журналів судових засідань від 09 липня 2019 року, 24 жовтня 2019 року вбачається, що сторони у судове засідання не з`явилися, звукозапис не здійснювався (а.с.15, 32).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не було надано оригінали документів доданих до позовної заяви спростовуються матеріалами справи, зокрема з заяви ОСОБА_1 про слухання справи за її відсутності від 24.10.2019 року вбачається, що остання надає суду оригінали свідоцтва про одруження, домову книгу, паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та посвідчення учасника ліквідації ЧАЕС для ознайомлення. (а.с.55).

Посилання скаржника на порушення суддею норм процесуального права при постановленні ухвали про зупинення провадження, колегія суддів також не бере до уваги, оскільки незгода скаржника з вказаною ухвалою є підставою для її окремого оскарження.

Не надіслання відповідачу копії ухвали про відкриття позовного провадження та копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами є порушенням процесуальних прав відповідача, але це не вплинуло на вирішення справи по суті.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення у відповідності до п. 3 ч. 3ст.376 ЦПК України та постановлення нового судового рішення , яким позов підлягає задоволенню виходячи з встановлених обставин які свідчать, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що апеляційним судом частково задоволено апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , а позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судових витрат, - понесені відповідачем судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 грн.60 коп., згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384,389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 24 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 18 листопада 1988 року Жовтневим районним відділом реєстрації актів громадського стану м. Луганськ, актовий запис № 116, розірвати.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судовий збір в розмірі 1152 грн.60 коп., сплачений відповідно до квитанції № 1808-5500-5360-2795 від 14 грудня 2019 року, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 березня 2020 року.

Головуючий

Судді: