441/1507/18 2/441/49/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яворської Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Цап І.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 07.09.2018 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , треті особи: державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування реєстраціїна 1/4 частину спадщини свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 06 липня 2015 року Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 464, яким посвідчено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину спадщини, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить скасувати запис про державну реєстрацію права власності №40154395 від 06.07.2015 на нерухоме майно - 1/2 спільної часткової власності житлового будинку АДРЕСА_1 , внесений на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_9 . До дня смерті, вона постійно проживала у житловому будинку АДРЕСА_1 . При житті, постійно проживаючи у зазначеному житловому будинку разом зі своїм батьком ОСОБА_8 , прийняла спадщину після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, але не оформила її. Оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_9 на частку будинку на яку вона мала право не може, з огляду на те, що 06.07.2015 відповідачу, ОСОБА_4 , видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину нерухомості, тобто на всю частину спадкодавця.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі.

В судовому засіданні, представник позивача повідомила, що підтримує позовні вимоги з мотивів, які вказані у позовній заяві та просить задовольнити позов.

Пояснила, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , є набутим у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому кожен мав по 1/2 частці, та є спадковим майном усіх спадкоємців.

Представник відповідача повідомив, що позовні вимоги відповідач не визнає і заперечує проти задоволення позову, з огляду на те, що спадщина оформлена до Рішення Верховного суду.

Нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори визначеної позиції щодо предмету спору не висловила, просила розглядати справу у її відсутності.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , першочергово належав ОСОБА_8 (дідусю позивача), який був одружений з ОСОБА_10 . Вищенаведена нерухомість була побудована спільно, під час їхнього шлюбу. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_7 не вимагала виділення своєї частки нерухомості, оскільки її права на частку спірного домоволодіння ніким не порушувались, зокрема ОСОБА_8 до дня його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , відповідно відкрилося право на спадщину за законом на 1/2 частку, спадкоємцями першої черги якого були ОСОБА_9 (донька), яка проживала спільно з батьком, та ОСОБА_4 (син).

Незважаючи на зазначені обставини, нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори 06 липня 2015 року видала відповідачу ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №464, замість 1/4.

Відповідно до п. 212 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи.

Мати позивача, зокрема донька ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не оформляла своїх спадкових прав на 1/4 частину житлового будинку, оскільки погоджувалась з вимогою її матері, а бабусі позивача ОСОБА_7 , про її не витребувану 1/2 частину спірного житлового будинку АДРЕСА_1 , як частку у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_11 .

26.08.2015 ОСОБА_7 як колишня дружина спадкодавця ОСОБА_8 звернулась до Городоцького районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, як частку у спільній сумісній власності колишнього подружжя.

Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області (а.с.16) за ОСОБА_12 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2016, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24.12.2015 скасовано, постановлене нове рішення, яким в позові ОСОБА_7 відмовлено.

Згодом, Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2016 року скасовано, а рішення Городоцького районного суду Львівської області залишено в силі.(а.с. 17-20)

Виходячи з вищевказаного, 23.07.2018 року, бабуся позивача ОСОБА_7 провела Державну реєстрацію свого права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року (а.с.14-16), згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №131818825 від 23.07.2018 року (а.с. 21).

Таким чином повинно бути успадкованим по 1/4 частці спадкоємцями майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 актовий запис №137, від 13.09.2016, та відповідачем ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 , що стверджує свідоцтво про її смерть серії НОМЕР_1 видане 13 вересня 2016 року, яка була матір`ю позивача. До дня смерті, вона постійно проживала у житловому будинку АДРЕСА_1 . При житті, постійно проживаючи у зазначеному житловому будинку разом зі своїм батьком ОСОБА_8 , прийняла спадщину після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, але не оформила її.

Мати позивача ОСОБА_9 не відмовлялась від права спадкування згідно положень ст.1270 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 була одружена з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, серії НОМЕР_2 , актовий запис №121.(а.с.9).

Разом з нею проживали і були зареєстровані батько позивача (чоловік померлої) ОСОБА_5 , і рідна сестра позивача ОСОБА_6 .(а.с.31)

Зазначені особи є спадкоємцями майна покійної матері позивача, у масу якого входить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

1/4 спадкового будинку АДРЕСА_1 , позивач успадковує сам, так як з іншими спадкоємцями, третіми особами у справі, позивач дійшов до спільної згоди, що вони успадковуватимуть інші об`єкти спадкової маси.

09.08.2018 позивач ОСОБА_3 звернувся у Городоцьку державну нотаріальну контору за оформлення своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було зареєстровано спадкову справу за №62831777 та її реєстрацію внесено до спадкового реєстру, про що позивачеві надано копію з спадкового реєстру.

Оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_9 на частку будинку на яку вона мала право не може, з огляду на те, що 06.07.2015 відповідачу видане право на спадщину за законом на 1/2 частину нерухомості, тобто на цілу частину належну спадкодавцеві.

Відповідно до ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ст.1301 ЦК України про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У ч.3 ст.1268 ЦК України про прийняття спадщини, вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Положеннями ст.1270 ЦК України про строки на прийняття спадщини, вказано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належав спірний будинок на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, по 1/2 частині кожному.

Таким чином, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, що складається із 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , тому відповідачу та матері позивача належало по 1/4 частці. Однак, ОСОБА_4 в період розгляду справи в суді, нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, не на 1/4, а на 1/2 (а.с.12). Отже, позов позивача є підставним, та підлягає задоволенню.

За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, та ст..16, 203, 1301, 1268, 1270, 1216,1217 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати частково недійсним на 1/4 частину спадщини свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 06 липня 2015 року Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 464, яким посвідчено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину спадщини, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності №40154395 від 06.07.2015 на нерухоме майно - 1/2 спільної часткової власності житлового будинку АДРЕСА_1 , внесений на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Адреса позивача: ОСОБА_13 , 1986 р.н., проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , проживає в АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 07.12.2020.

Суддя: Н.І. Яворська