Справа № 444/2862/20
Провадження № 2/444/1101/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)

30 листопада 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з підстав ненадання в добровільному порядку відповідачем коштів для утримання їх неповнолітньої дитини, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем 10.10.2006 року уклала шлюб, який був розірваний на підставі рішення Жовківського районного суду 30.06.2017 року. Від спільного подружнього життя у неї з відповідачем є дитина син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. З моменту розлучення з позовом про стягнення аліментів вона не зверталася, тому що розраховувала на добровільне бажання батька допомагати сину.

Однак, добровільно відповідач грошової і матеріальної допомоги не надає, тому зважаючи на зростання витрат на утримання дитини, вона змушена просити суд стягувати аліменти в примусовому порядку.

Вказує, що на даний час вона з сином, її бабцею і дідом проживає у належній дідові і бабі квартирі у АДРЕСА_1 . В повторному шлюбі не перебуває. Зазначає, що на даний час перебуває на військовій службі за контрактом.

Члени її сім`ї - дідо, баба, батько і матір - пенсіонери по віку і надають їй мінімальну матеріальну допомогу.

Позивач зазначає, що на момент подання позову вона не має інформації про працевлаштування колишнього чоловіка, їй лише відомо, що відповідач працює неофіційно та отримує неофіційний дохід, є працездатним, фізично здоровим та зайнятою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і неповнолітньої дитини. Після припинення шлюбу будь-якого майна на утримання дитини чоловік не передав і договір про сплату аліментів не уклав.

Відтак вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Колишній чоловік - працездатний молодий чоловік, має автомобіль, здійснює короткотривалі поїздки за кордон. На утриманні інших дітей та непрацездатних осіб відповідач не має.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу вихованням сина і його утриманням займається вона. Весь вільний час вона присвячує вихованню і догляду за неповнолітнім сином, відводить і забирає його з гуртків, готує і допомагає дідові і бабі. Так, витрати на сина за місяць становлять:
-придбання продуктів харчування, вітамінів для повноцінного розвитку - 2000 грн/місяць

-придбання предметів першої необхідності, ліків у випадку необхідності, шкільного приладдя (підручників, зошитів, олівців, ручок, предметів для самостійних робіт), санітарно-гігієнічних та миючих засобів, обслуговування та поповнення рахунку мобільного телефону, придбання запчастин та ремонт велосипеда - 1200 грн/місяць

-обіди (харчування дитини в школі з розрахунку 20 грн/день) - 400 грн/місяць

-придбання сезонного одягу з врахуванням швидкого росту дитини - 800 грн/місяць

-відпочинок, проведення дозвілля для естетичного розвитку дитини, відвідування родичів у м. Львів та Рівне, кінотеатрів, музеїв, цирку, зоопарків, дитячих виставок, оплата відпочинку в літньому таборі - 1000 грн/місяць

-відвідування Центру розвитку дитини «Світ від А до Я » - 689 грн/місяць

-кошти на Фонд батьківського комітету школи - 80 грн/місяць

-комунальні послуги - 200 грн/місяць

Крім вказаних витрат, вона самостійно оплачує навчання сина у Школі комп`ютерної освіти (ТОВ «Освітній простір «Лемберг»), вартість навчання у якій за 6 місяців поточного року становить 8360 грн.

Позивач зазначає, що її витрати на сина за місяць становлять 2000+1200+400+1000+1000+689+80+200 = 6570 грн. без врахування додаткових витрат на навчання сина. Таким чином, розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача становить 3285 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3285 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до виповнення повноліття дитини.
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 02.11.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, додатково зазначила, що вона просить стягнути аліменти на утримання сина, оскільки відповідач добровільно не дає коштів на утримання дитини, а якщо і здійснює поповнення рахунку мобільного телефону сина, то ці витрати є дуже маленькими і незначними. Також зазначила, що розмір аліментів, які вона просить стягнути визначений нею без урахування додаткових витрат.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог позивачки частково заперечив, та повідомив суду що в зазначеній позовній заяві не розмежовані додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини та передбачений розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини. А тому, з врахуванням того, що відповідач частково приймає участь в утриманні неповнолітнього сина, просив суд призначити встановлений чинним законодавством мінімальний розмір аліментів для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач в судовому засіданні щодо позовних вимог позивачки частково заперечив, та пояснив, що він надавав кошти для дитини, а саме, при зустрічі із сином надає дитині кишенькові кошти, поповнює рахунок на мобільний телефон дитини, ремонтував велосипед дитини. Зазначив, що він не працює, а тому згідний сплачувати на утримання свого неповнолітнього сина передбачений законодавством відповідно до віку дитини розмір аліментів.

Заслухавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 10 жовтня 2006 року зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 124, який 30.06.2017 року на підставі заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області (справа №444/1305/17) розірвано, що стверджується копією заочного рішення суду, яке набрало законної сили 22.07.2017 року (арк. спр. 5-7).
Із копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 встановлено, що у сторін у шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр. 8).
Як встановлено із позовної заяви та довідки виданої КП Воля-Висоцька Комунальне господарство «Витязь» №136, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає та зареєстрований із матір`ю позивачкою в справі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до зазначеної довідки позивач ОСОБА_1 проживає разом із своїм сином, з ними також проживають її бабця і дід, що нею підтверджено в судовому засіданні.

Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
З приписів зазначених вище правових норм випливає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Отже, прожитковий мінімум у 2020 році в Україні для дітей від 6 до 18 років з 1 липня по 30 листопада становить 2 318 гривень, який в подальшому збільшується.
Судом встановлено, що відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню дитини не виконує, а тому, суд приходить до висновку, що з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку.

Так, при визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, якийінвалідності не має, є працездатним, пояснення відповідача та його позицію щодо можливого розміру аліментів, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі по 3285,00 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття.

Проте, суду позивачем ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем може сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Разом з тим, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі і на позивача.
Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в розмірі 3285,00 грн. Позивач не надала суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання малолітньої дитини у визначеному нею розмірі.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що позивач є працевлаштованим, відповідач не працевлаштований, матеріального становища сторін, відсутності у відповідача на утриманні інших дітей, а також з урахуванням тієї обставини, що обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, які вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.
А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Статтею 185 СК України визначено порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Так, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Позивачем подано до позовної заяви довідку про те, що ОСОБА_4 відвідує Центр розвитку дитини «Світ від А до Я » (арк.спр.11), місячна плата становить 680 грн., а також надано копії дублікатів квитанцій про оплату навчання дитини у Школі комп`ютерної освіти ТОВ «Освітній простір «Лемберг» (арк.спр.12-13).

Однак, за своєю природою зазначені витрати пов`язані з певними здібностями дитини, є додатковими витратами, порядок стягнення та визначення розміру цих витрат врегулювано ст. 185 СК України. Вимога про стягнення додаткових витрат позивачем не заявлялись та не є предметом розгляду у цій справі, однак за наявності підстав, визначених ст. 185 СК України, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з окремим позовом про стягнення додаткових витрат.

Оцінивши надані в справі докази, дослідивши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.
На підставі та керуючись ст. ст. 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати такі в користь його матері ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 , працює В/ч НОМЕР_3 м.Львів, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_4 ) в твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. щомісячно на дитину, всіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.12.2020 року.

Суддя: Олещук М. М.