ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22ц/807/786/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів.

Одночасно із поданням до суду позовної заяви, позивачем подано заяву про забезпечення позову. Заявник просив заборонити працівникам АТ «Запоріжгаз», або будь-яким іншим особам в його інтересах, здійснювати будь-які дії з відключення від постачання (обмеження постачання) природного газу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішення.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначав, що предметом заявленого позову є правомірність винесення комісією АТ «Запоріжгаз» рішення від 28.08.2019 року про затвердження акту про порушення № 120 від 11.08.2019 року, та законність дій відповідача щодо проведення на підставі нього перерахунку (обсягів) природного газу, а також на те, що відповідач намагається посеред опалюваного сезону відключити позивача від газопостачання за неіснуючий борг. Наведене, на думку позивача, свідчить що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та призвести до порушення його прав.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року заяву задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову, шляхом заборони працівникам АТ «Запоріжгаз», або будь-яким іншим особам в його інтересах, вчиняти дії з відключення від постачання (обмеження постачання) природного газу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , до набрання рішенням законної сили.

На вказану ухвалу, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Судові витрати стягнути з позивача.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зазначають, що предметом позову у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення комісії АТ «Запоріжгаз» від 28.08.2019 року, про затвердження акту про порушення №120 від 11.08.2019 року в частині несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, а відтак, суд першої інстанції не мав законних підстав під час забезпечення позову наперед вирішувати питання, які під час розгляду позову по суті будуть предметом дослідження. Крім того, позивач у заяві про забезпечення позову зазначає, що 05 листопада 2019 року отримав повідомлення відповідача про відключення газопостачання з датою такого припинення 12 листопада 2019 року, яка вже минула, тому посилання позивача на існування ризиків відключення від газопостачання у заяві про забезпечення позову є недоведеним. Зазначають також, що в заяві про забезпечення позову не наведено яким чином незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду щодо визнання протиправним та скасування вищезазначеного рішення комісії АТ «Запоріжгаз» від 28 серпня 2019 року, викладаючи лише припущення можливої дії у майбутньому, що не ґрунтується на вимогах законодавства в розумінні забезпечення позову.

06 лютого 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», доводи якої, позивач вважає необґрунтованими. Так, з матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що в межах даної цивільної справи позивачем оскаржується рішення комісії АТ «Запоріжгаз» від 28.08.2019 року, про затвердження акту про порушення № 120 від 11.08.2019 року про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу в будинку АДРЕСА_1 , та проведення на підставі цього перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу за період з 11.02.2019 року по 31.07.2019 року у сумі 36619, 43 грн. Отже, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на адресу позивача надсилалось повідомлення про припинення розподілу природного газу № 69002.1-Сл-13889-1119 від 04.11.2019р., в якому зазначено: заходи з припинення розподілу природного газу будуть запровадженні АТ «Запоріжгаз» 12.11.2019 року. Підставою для припинення розподілу природного газу є наявність, на думку відповідача, заборгованості в розмірі 36619,43 грн. Тому, у випадку задоволення позовних вимог та скасування рішення АТ «Запоріжгаз» про наявність у позивача заборгованості, на підставі якого було прийняте рішення про відключення позивача від газопостачання, виконання даного судового рішення було б ускладнене та потребувало б додаткового звернення до суду з вимогою про підключення позивача до газопостачання. Просить відмовити в задоволенні скарги, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.149, 150, 153 ЦПК України, п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

З зазначеним висновком колегія суддів не погоджується.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно п.п. 1,2,10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. При цьому суд зобов`язаний перевірити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про захист прав споживачів. Просив визнати незаконним та скасувати рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» від 28 серпня 2019 року про затвердження акту про порушення № 120 від 11 серпня 2019 року в частині несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом заявленого позову ОСОБА_1 є правомірність винесення комісією АТ «Запоріжгаз» рішення від 28 серпня 2019 року про затвердження акту про порушення № 120 від 11 серпня 2019 року, а також законність дій відповідача щодо проведення на підставі нього перерахунку (донарахування) об`ємів (обсягів) природного газу.

Саме неправомірні дії комісії АТ «Запоріжгаз» щодо затвердження акту про порушення № 120 від 11 серпня 2019 року та проведення перерахунку дає підстави в будь-який час АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відключити від постачання природного газу його будинок. Вважає, що для захисту його прав та інтересів та для забезпечення виконання в майбутньому рішення суду, а також враховуючи зимовий період та опалюваний сезон, необхідно в терміновому порядку заборонити відключати подачу природного газу до його власного житлового будинку до вирішення справи у судовому порядку та набрання рішенням суду законної сили. Крім того, заявник зазначав, що 05 листопада 2019 року він отримав повідомлення від відповідача про відключення газопостачання з 12 листопада 2019 року.

Із змісту акта про порушення №120 від 11 серпня 2019 року ,який такий складений за участю споживача ОСОБА_1 ,вбачається що виявлено факт порушення Кодексу ГРМ, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (а.с. 8).

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі - Правила безпеки), та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абз. 2 п.12 глави 5 розділу ХI Кодексу ГРС якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Як встановлено на підставі пояснень сторін у судовому засіданні, так і даних акту газопостачання до будинку позивача не припинялося.

Порядок оформлення акта про порушення та процедура його розгляду передбачені у розділі 5 глави XI зазначеної Постанови, а саме акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення (пункти 8-13).

Таким чином, приймаючи до уваги, що предметом позову є правомірність дій відповідача щодо складення оспорюваного акту про порушення, а законодавством визначені підстави для припинення газопостачання, розгляд оспорюваного акту відбувається за спеціальною і встановленою процедурою і акт не свідчить про те, що в обов`язковому порядку на його підставі буде припинено газопостачання до житла позивача, а також обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співмірний з позовними вимогами і не відповідає суті порушеного права, тому апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано забезпечив позов у спосіб, визначений в оспорюваній ухвалі.

Крім того, у разі безпідставного і незаконного припинення газопостачання інтереси та права позивача можуть бути відновлені у спосіб відшкодування збитків, що передбачено розділом 6 глави XI Кодексу газорозподільних систем та іншими нормами цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору.

З огляду на викладене, суд першої інстанції постановляючи заборону працівникам АТ «Запоріжгаз», або будь-яким іншим особам в його інтересах, вчиняти дії з відключення від постачання (обмеження постачання) природного газу до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 фактично обмежив право АТ «Запоріжгаз», зокрема, але не виключно, здійснити відключення від постачання природного газу зазначеного будинку у разі аварійного стану газорозподільної системи, що крім того є ймовірним порушенням прав інших осіб (власників сусідніх будинків) на відключення від постачання природного газу у разі аварійного стану газорозподільної системи.

Відтак, суд першої інстанції помилково не дослідив, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом заборони на вчинення дій, спрямованих на припинення газопостачання, не співвідноситься з предметом позову встановлення правомірності рішення комісії і скасування рішення комісії, при цьому невжиття заходів забезпечення позову не матиме наслідком невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду, оскільки зміст позовних вимог не передбачає вчинення будь-яких дій відповідачем або створення обов`язку для відповідача. Правова оцінка судом першої інстанції зазначеним обставинам справи не надана, що призвело до неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, суд неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

При цьому згідно абзацу 3 п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 квітня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат за апеляційний розгляд не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369 ч. 1, 380, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2019 року про забезпечення позову по цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: