Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1933/20
Провадження № 2-о/376/49/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський районний відділ міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що він ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кривошиїнці Сквирського району Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області.

В 1966 році заявник пішов до першого класу Кривошиїнської середньої школи, а з другого класу - навчався у Таращанській допоміжній школі-інтернаті, де закінчив 8 класів (на той час неповна середня освіта).

Після закінчення школи в 1976-1977 роках працював різноробочим в колгоспі імені Куйбишева в с.Кривошиїнці, що підтверджується копією Трудової книжки.

З 10 листопада 1977 року проходив військову службу в Радянській Армії, що підтверджується копією Військового квитку.

Після служби в армії закінчив Сквирське ПТУ-29 по спеціальності тракторист та з 1980 року по січень 1984 року працював трактористом в колгоспі ім. Куйбишева в с. Кривошиїнці Сквирського району Київської області.

Із січня 1984 року по 1988 рік відбував покарання в місцях обмеження волі, у 1988 році повернувся в с. Кривошиїнці, де був зареєстрований, тут же зареєстрований і по даний час та проживав за нинішньою адресою.

З 1989 року по 1994 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі, а з 20.11.1994 року по 21.12.2006 року знову відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після звільнення з 2006 року по даний час постійно проживає в с. Кривошиїнці за місцем реєстрації, працював у брата неофіційно, так як у нього відсутній паспорт громадянина України.

Звернувшись у Сквирській районний відділ міграційної служби у м. Києві та Київській області з питанням оформлення паспорта громадянина України заявник отримав відмову у зв`язку з тим, що у нього відсутні документи, що підтверджують громадянство України. Позивачу порекомендували, що для вирішення даного питання по суті потрібно звернутися із заявою до суду, що підтверджується листом начальника Сквирського районного відділу міграційної служби за №80.3243-7/80.32437-20 від 15.04.2020 року.

На підставі вищевикладеного заявник ОСОБА_1 звертається до суду з заявою, в якій просить:

Встановити факт, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав, як громадянин колишнього СРСР на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) на території України.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник Соболь Б.В. не з`явилися, адвокат Соболь Б.В. звернувся до суду з заявою та просив розглянути справу без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, заяву ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі (а.с.24).

В судове засідання представник заінтересованої особи Сквирського районного відділу міграційної служби у м. Києві та Київській області не з`явився, представник служби Мельникова Т.Є. надала суду заяву, та просила розглянути справу без її участі та без фіксації судового засідання, проти заяви ОСОБА_1 не заперечує (а.с.23).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з тим, що учасники справи в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з письмовими заявами, суд вважає за можливе розгляну справу на підставі вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кривошиїнці Сквирського району Київської області, що підтверджується копією його Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.3) та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України Номер витягу 000 243 374 52 (а. с. 4).

Після закінчення школи в 1976-1977 роках заявник працював різноробочим в колгоспі імені Куйбишева в с. Кривошиїнці, що підтверджується копією його Трудової книжки (а.с.8).

З 10 листопада 1977 року проходив військову службу в Радянській Армії, що підтверджується копією Військового квитка Серія НОМЕР_2 (а.с.7).

Після служби в армії закінчив Сквирське ПТУ-29 по спеціальності тракторист та з 1980 року по січень 1984 року працював трактористом в колгоспі ім. Куйбишева в с. Кривошиїнці Сквирського району Київської області, що також підтверджується копією Трудової книжки (а. с. 8).

Із січня 1984 року по 1988 рік відбував покарання в місцях обмеження волі. У 1988 році повернувся в с. Кривошиїнці, де був зареєстрований, тут же зареєстрований і по теперішній час, що підтверджується копією Будинкової книги (а.с.12-13) та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

З 1989 року по 1994 рік відбував покарання в місцях позбавлення волі, з 20.11.1994 року по 21.12.2006 року знову відбував покарання в місцях позбавлення волі, що підтверджується копією довідки Серія 00 №031205 видана Державним департаментом України з питань виконання покарань Нізгурецькою Виправною колонією (№108) в Житомирській області від 21.12.2006 року (а.с.14).

З довідки №379, яка видана виконавчим комітетом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області 30.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 згідно даних сільської ради проживає на території села Кривошиїнці по вул. Сквирська,76 з 2006 року по даний час у батьківській хаті, власником якої є його сестра ОСОБА_3 , працював без укладання трудових відносин в підприємствах села та району, з України не виїжджав (а.с.11).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У заявника відсутній паспорт громадянина України, заявник має паспорт громадянина СССР Серія НОМЕР_3 виданий 30.01.1980 року Відділом внутрішніх справ Сквирського райвиконкому Київської області (а.с.5-6).

У зв`язку з тим, що заявник довгий час перебував в місцях позбавлення волі, тому не отримував паспорта громадянина України.

Звернувшись у Сквирській районний відділ міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо оформлення паспорта громадянина України заявник отримав відмову у зв`язку з тим, що у нього відсутні документи, що підтверджують громадянство України. ОСОБА_1 порекомендували, що для вирішення даного питання по суті потрібно звернутися із заявою до суду, що підтверджується листом начальника Сквирського районного відділу міграційної служби за №80.3243-7/80.32437-20 від 15.04.2020 року (а.с.9).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

Згідно з п.п. 8 Порядку рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року, є одним із необхідних документів для встановлення належності особи до громадянства України та видачу відповідного документу, що підтверджує громадянство України, зокрема, паспорту громадянина України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України Про громадянство України , безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття безперервне проживання на території України та проживання на території України на законних підставах . Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

В силу ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до Сквирського районного відділу міграційної служби по питанню щодо отримання паспорта громадянина України, але отримав відмову (а.с.9).

Вказана відмова мотивована тим, що заявником не було пред`явлено документів, які є підставою для отримання паспорта громадянина України, а саме в «паспорті зразка СРСР, виданого на ім`я заявника відсутня відмітка про прописку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, даний факт постійного проживання може бути встановлений лише судом.»

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтересиюридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом не встановлено фактів, які б не давали можливості встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав, як громадянин колишнього СРСР на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) на території України, також надані заявником документи підтверджують постійне його перебування на території України, з копії домової книги вбачається, що заявник був зареєстрований в с. Кривошиїнці Сквирського району Київської області (а.с.12-13), а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2,4,5, 76-81, 258-259, 263-265, 293,315, 319, 351,352,354 ЦПК України, Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, про затвердження Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (п. п. 7,8,44), ст. 29 ЦК України, ст. ст. 3,6 Закону України «Про громадянство України» суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський районний відділ міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав, як громадянин колишнього СРСР на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) на території України.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко