10.03.2020 Справа № 756/1445/16-ц
Справа пр. №2/756/53/20
ун. №756/1445/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурячек Інна Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння та повернення його власнику, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Белоконної І.В. від 02 лютого 2016 року було відкрито провадження у цивільній справі №756/1445/16-ц за позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2017 року судді Васалатію К.А. передано на розгляд цивільну справу №756/1445/16-ц за позовом ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 серпня 2019 року цивільну справу №756/1445/16-ц за позовом ОСОБА_1 передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2015 році позивач дізналась про те, що за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, укладеним між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрованим в реєстрі за №1146, земельну ділянку площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, відчужено на користь відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_1 стверджувала, що вона не уповноважувала свою доньку ОСОБА_2 на продаж земельної ділянки позивача, а тому просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово змінювала свої позовні вимоги, подаючи заяви про збільшення та уточнення позовних вимог (т. 1, а. с. 144-149, 215-218, т. 3, а. с. 65-73). У цих заявах позивач зазначила, що довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 , що була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1204, вона не підписувала. Саме на підставі цієї довіреності ОСОБА_2 уклала від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146. Наведене, на думку позивача, свідчить про відсутність її волевиявлення на вчинення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

ОСОБА_1 також зазначила, що у подальшому земельна ділянка площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, була відчужена на користь ОСОБА_4 .

За таких обставин ОСОБА_1 також пред`явила позовні вимоги до ОСОБА_4 та просила суд визнати недійсною довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 , що була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу

Жуковою Ю.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1204; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146; витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею

0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , та повернути цей об`єкт нерухомості у законне володіння позивача.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відзиви на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не подали.

Залучена судом за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому визнала позовні вимоги та проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Ю.Ю. та ОСОБА_5 пояснення щодо позову ОСОБА_1 до суду не подали.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М. подала до суду пояснення щодо позову ОСОБА_1 , в яких вона зазначила, що при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня

2014 року не було допущено порушень Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено у справі судову почеркознавчу експертизу для перевірки того, чи виконано позивачем ОСОБА_1 підпис у довіреності від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, виданій на ім`я ОСОБА_2 , що була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1204, та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

03 листопада 2016 року до суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи від 02 листопада 2016 року №12957/12958/16-32, виконаний експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17 листопада 2016 року поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Ю.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали до суду заяви, в яких просили суд розглянути справу за їхньої відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Заслухавши вступне слово позивача та відповідача ОСОБА_2 , показання свідка, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Судом з`ясовано, що за договором дарування від 10 березня 1992 року ОСОБА_1 отримала в дар від ОСОБА_6 садовий будинок, який знаходиться в с/т "Дружба" Мінського району м. Києва (т. 1, а. с. 49).

За розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05 лютого 1998 року №211 ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0402 га, кадастровий номер 78264025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому цій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :78:264:0025 (т. 1, а. с. 76-77).

Право власності позивача на земельну ділянку площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 09 квітня 1999 року серії ІІІ-КВ №124480 (т. 1, а. с. 52).

03 жовтня 2014 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Ю.Ю. посвідчила довіреність на представництво прав та інтересів ОСОБА_1 , вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 . Цією довіреністю, зокрема уповноважено відповідача ОСОБА_2 вчиняти від імені ОСОБА_1 правочини, спрямовані на розпорядження належною позивачеві земельною ділянкою площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (укладення договорів купівлі-продажу, міни, оренди, іпотеки тощо). Довіреність від 03 жовтня 2014 року була зареєстрована в реєстрі за №1204 (т. 1, а. с. 81).

На підставі згаданої довіреності від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 25 жовтня 2014 року уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146. За цим договором ОСОБА_3 придбав земельну ділянку площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 70-71).

У подальшому ОСОБА_3 відчужив спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19 листопада 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., зареєстрованим в реєстрі за №2245 (т. 2, а. с. 201-202).

Допитана за її клопотанням в якості свідка ОСОБА_1 засвідчила, що вона не підписувала довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 .

За ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України).

Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

Зважаючи на те, що відповідно до приписів цивільного законодавства України договори з нерухомим майном підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів ОСОБА_1 , вчинення правочинів, видана на ім`я ОСОБА_2 , підлягала обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Довіреність є підставою для представництва і ґрунтується на односторонньому волевиявленні особи, яку представляють і за своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином.

На довіреність як правочин поширюються загальні вимоги закону щодо правочинів. Оскільки довіреність як документ є втіленням правочину, він може визнаватись недійсним як правочин.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами

Ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, непідписання стороною правочину, який вчиняється у письмовій формі, свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення цього правочину та є підставою для визнання його недійсним на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України (такий правовий висновок суду відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постановах від 24 грудня 2019 року у справі №490/9543/13-ц, від 04 лютого 2020 року у справі №387/710/18).

За клопотанням позивача судом було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу для перевірки того, чи виконано позивачем ОСОБА_1 підпис в довіреності від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів ОСОБА_1 , вчинення правочинів, виданій на ім`я ОСОБА_2 , посвідченій приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрованій в реєстрі за №1204.

Висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02 листопада 2016 року №12957/12958/16-32 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у рядку "підпис" у довіреності від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 03 жовтня 2014 року, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1204, виконаний без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; рукописний запис " ОСОБА_1 ", що міститься у рядку "підпис" у довіреності від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 03 жовтня 2014 року, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1204, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься у рядку "підпис" у довіреності від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 03 жовтня 2014 року, що посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Ю.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1204, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т. 1, а. с. 197-209).

Вказаний експертний висновок є категоричним, чітким та зрозумілим, експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз досліджено всі надані їм об`єкти та надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання.

Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 не підписувала довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 не підписувала оскаржувану довіреність, її волевиявлення на укладення цього правочину відсутнє, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнати недійсною довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 .

За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Зважаючи на викладене, ураховуючи те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146, укладено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України особою, яка діяла від імені позивача на підставі недійсної довіреності, що відповідно до положень ст. 215 ЦПК України є підставою для визнання такого договору недійсним, суд дійшов висновку про необхідність визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек І.М., зареєстрований в реєстрі за №1146.

Нормою ч. 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За положеннями ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" надано роз`яснення, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Отже, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З аналізу наведеної законодавчої норми убачається, що виникнення права власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не підписувала довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів, вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 , а отже, не уповноважувала повіреного на відчуження належної позивачеві на праві власності земельної ділянки площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу від 25 жовтня 2014 року, суд вважає, що указаний об`єкт нерухомості вибув з володіння ОСОБА_1 поза її волею.

Матеріалами справи засвідчується, що на сьогодні власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_4 .

Власник з дотриманням вимог ст. ст. 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц). Для такого витребування оспорювання наступних договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові звернула увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у разі задоволення вимоги власника про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстроване право власності на цю ділянку, суд витребовує останню на користь власника від вказаної особи, а не зобов`язує таку особу повернути відповідну ділянку власникові (постанови від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 та від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц).

Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Одночасно суд відмовляє позивачеві у задоволенні її вимоги про повернення земельної ділянки у законне володіння ОСОБА_1 , позаяк витребування цього майна з володіння ОСОБА_4 є ефективним та достатнім способом захисту прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом задоволено три позовні вимоги ОСОБА_1 : дві з них немайнового характеру (визнання недійсними правочинів) та одну вимогу майнового характеру - витребування майна з чужого незаконного володіння. При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру у сумі 551,20 грн (т. 1. а. с. 20). У листопаді 2016 року позивачем пред`явлено ще одну вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характеру, які підлягали оплаті судовим збором у сумі 551,30 грн та 4850,04 грн (1% від вартості земельної ділянки, яка становить 485004,96 грн, - т. 3, а. с. 34-62) відповідно. За вимогу немайнового характеру ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн, а за вимогу майнового характеру судовий збір позивач не сплатила.

Отже, стягненню з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 1102,40 грн. Судовий збір у сумі 4850,04 грн суд присуджує з відповідачів в дохід держави.

Позивач ОСОБА_1 сплатила 3963,60 грн за проведення судової почеркознавчої еспертизи, а тому згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує ці витрати, повязані з розглядом справи, з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Жукова Юлія Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурячек Інна Миколаївна, ОСОБА_5 , про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність від 03 жовтня 2014 року на представництво прав та інтересів ОСОБА_1 , вчинення правочинів, видану на ім`я ОСОБА_2 , що була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Жуковою Юлією Юріївною та зареєстрована в реєстрі за №1204.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурячек Інною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №1146.

Витребувати у ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) земельну ділянку площею 0,0402 га, кадастровий номер :78:264:0025, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 367 (триста шістдесят сім) гривень 47 (сорок сім) копійок, витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 1321 (тисяча триста двадцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 367 (триста шістдесят сім) гривень 47 (сорок сім) копійок, витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 1321 (тисяча триста двадцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 367 (триста шістдесят сім) гривень 47 (сорок сім) копійок, витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 1321 (тисяча триста двадцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 1616 (тисяча шістсот шістнадцять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1616 (тисяча шістсот шістнадцять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 1616 (тисяча шістсот шістнадцять) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2020 року