РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона отримала свідоцтво про право власності від 09.04.1993 року, згідно якої на підставі ст. 22 КпШС їй з та чоловікові на праві спільній частковій власності належав вищевказаний будинок по Ѕ частині кожному, на земельній ділянці площею 606 кв.м. В той день 09.04.1993 року вони отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на ј частину вказаного будинку. 27.05.2015 року вона зареєструвала своє право власності на ѕ частини вказаного будинку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На теперішній час виникла необхідність продажу будинку, тому вона звернулася до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Степанищенко Е.А., де отримала роз`яснення, що продаж будинку не можливий , так як ј частина будинку після смерті чоловіка ніким не успадкована, а спадкова справа передана до Донецького обласного Державного нотаріального архіву, який на теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України у м. Донецьку. У зв`язку з тим, що оформити право власності в порядку спадкування на ј частину вказаного будинку в нотаріальному порядку наразі неможливо, позивач змушена звернутися з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 26.12.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві просила справу розглянути без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справу без його участі (21).

Суд, допитавши свідка, дослідивши письмові докази справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач ОСОБА_1 з 25.12.1973 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 09.04.1993 року ОСОБА_1 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ј чатсину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право власності від 09.04.1993 року ОСОБА_1 належить Ѕ частина у спільному майні, набутому за час шлюбу, яка складається з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстр ОСОБА_1 є власником ѕ частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

З роз`яснень приватного нотаріуса Степанищенко Е. А. на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що продаж житлового будинку АДРЕСА_1 на теперішній час неможливий, так як ј частка цього будинку не отримана ні ким у спадщину після смерті ОСОБА_2 . Більш детальну інформацію надати неможливо, так як спадкова справа була передана до Донецького обласного Державного нотаріального архіву, який на даний час знаходиться на тимчасово - окупованій території України у місті Донецьку (а.с.17).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що є онуком позивача ОСОБА_1 та її померлого чоловіка ОСОБА_2 . На час смерті дідуся з ним проживала лише бабця ОСОБА_1 . Також на той час був ще живий батько діда, але він ще в 90-х роках поїхав до Російської Федерації, де в наступному помер. Інших спадкоємці після ОСОБА_2 на теперішній час нема.

До спірних правовідносин суд застосовує положення Цивільного Кодексу 1963 року, оскільки ОСОБА_2 помер в 1992 року, тобто до прийняття нового Цивільного Кодексу.

Згідно ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. .

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності зі ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично ступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ј частину вищевказаного будинку в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки, як було встановлено судом, на теперішній час вона є єдиним спадкоємцем майна померлого, вступила фактично вступила в управління та у володіння спадковим майном, крім того вже отримала у спадщину ј частину вказаного спадкового будинку. Передання спадкової справи після смерті ОСОБА_2 до державного нотаріального архіву, розташованого в м. Донецьк, який є тимчасово окупованою територією, унеможливлює на теперішній час оформлення спадкових справ позивачкою в нотаріальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 76-82,141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на ј частину житлового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 606 кв.м.

Повний текст рішення складений 10 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук