Справа №485/1708/19Головуючий суду першої інстанції - Квєтка І.А.
Провадження №22-ц/812/554/20 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2020 року, ухвалене об 11 год.13 хв. під головуванням судді Квєтки І.В. в приміщенні суду в м.Снігурівка Миколаївської області, повний текст якого складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини та способу їх стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду вищевказаний позов до відповідача, який обґрунтовувала наступним.

З 08 серпня 2001 року її зареєстроване місце проживання розташоване у м.Симферополі Автономної Республіки Крим.

13 червня 2009 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який змінив прізвище на ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 .

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 07.09.2011 р. з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Відповідач аліментні зобов`язання виконував недобросовісно, а останні кілька років взагалі припинив їх сплачувати, тому що, як їй стало відомо, після агресії Російської Федерації на території Автономної Республіки Крим втратив роботу у ТОВ «Нова пошта».

У квітні 2019 року вона пред`явила до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області дублікат виконавчого листа щодо виконання вищевказаного рішення суду, виданий 30.08.2016 р. Київським районним судом м.Симферополя Республіки Крим.

Однак, його не було прийнято до виконання, оскільки суд, що видав вказаний дублікат, вважається незаконним, бо діє на тимчасово окупованій території.

Позивач вказувала, що з часу присудження аліментів змінилися обставини, які впливали на визначення їх розміру та способу стягнення, а саме дитина подорослішала, а тому потребує на утримання більших коштів, зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, предмети побуту, комунальні послуги, відповідач не має постійної роботи, та інших визначених доходів, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів в частці від його доходу.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, визначений рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 07 вересня 2011 року та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в сумі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Обґрунтовуючи свій висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вказав, що позивачем не було доведено наявність обставин, передбачених ст.192 СК України для зміни розміру аліментів, в тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення. Що ж стосується посилань позивача на відмову їй органом державної виконавчої служби у прийнятті до виконання дублікату виконавчого листа як на підставу для зміни способу стягнення та розміру аліментів, то суд вважав їх такими, що не ґрунтуються на нормі закону, оскільки позивач не позбавлена можливості звернутися до компетентного суду України у порядку Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для отримання дублікату виконавчого листа, тому що даних про те, що вона зверталася з такою вимогою до суду надано не було.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач наголошувала на тому, що відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу, оскільки він не працює. Крім того, у зв`язку з тим, що АР Крим на даний час непідконтрольна Україні, відсутній і механізм виконання первинного рішення суду про стягнення аліментів. Отже, на думку позивача, аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій формі у сумі 2500 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2011 року рішенням Київського районного суду м. Сімферополя у справі №2-3409/11 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до актового запису про зміну імені №9 від 23.05.2017 р. ОСОБА_2 змінив своє прізвище на ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області від 01.10.2019 р. місце проживання відповідача зареєстровано по АДРЕСА_1 .

Позивач та донька сторін ОСОБА_5 згідно з даними, наявними у матеріалах справи, мають зареєстроване місце проживання у м.Симферополі АР Крим.

Згідно з довідкою ТОВ «Нова Пошта» від 24.09.2019 р. ОСОБА_2 працював у зазначеному підприємстві на посаді керівника структурного підрозділу в м. Одеса з 05 жовтня 2009 року по 20 січня 2014 року.

Відомостей про працевлаштування відповідача після 20 січня 2014 року та наявність у нього доходів матеріали справи не містять.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру аліментів на дитину залишені без задоволення через недоведення позивачем покращення матеріального стану відповідача, зміни його сімейного стану чи сімейного стану позивача. Крім того, судом констатовано, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У квітні 2019 року позивач пред`являла до Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області дублікат виконавчого листа щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів на дитину, виданий 30.08.2016 р. Київським районним судом м.Симферополя Республіки Крим.

Однак, його не було прийнято до виконання, оскільки суд, що видав вказаний дублікат, вважається незаконним, бо діє на тимчасово окупованій території.

29 травня 2019 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області представнику позивача було роз`яснено, що для вирішення питання виконання рішення суду про стягнення аліментів позивачу необхідно звернутися до місцевого загального суду міста Києва, що визначається Апеляційним судом міста Києва.

Даних про те, що позивач зверталася до вказаних судів, матеріали справи не містять.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 та ст.184 СК України, в редакції Законів України від 17.05.2017 р. №2037-VIII та 03.07.2018 р.№2475-VIII, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може звернутися до суду із заявою про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, підтриманою Верховним Судом у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 10.07.2019 р. у справі №415/4386/16-ц та постанові від 10.09.2018 р. у справі №486/466/18.

Висновки, викладенні в оскаржуваному рішенні суду щодо зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, узгоджуються з положеннями статті 192 СК України, оскільки зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у порушення вимог, викладених у статтях 12, 81 ЦПК України, не надала доказів на підтвердження збільшення розміру доходів ОСОБА_2 та дійшов обґрунтованого висновку, з урахуванням положень викладених у статтях 181, 192 СК України щодо відмови у задоволенні позову.

Крім того, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Отже, якщо відповідач на даний час не працює, то аліменти будуть нараховуватися, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (Миколаївська область), яка в середньому за 2019 рік становила 9981,25 грн. Третина від цієї суми є більшим розміром, ніж той, про який заявлено позивачем у позові (2500 грн.).

Зазначене свідчить, що позивач, заявляючи позов про збільшення розміру аліментів, насправді їх визначила в бік зменшення, що суперечить правам та інтересам малолітньої ОСОБА_5 та не відповідає змісту заявлених нею вимог.

До того ж, як правильно зазначив суд першої інстанції, для належного забезпечення прав дитини на отримання аліментів за наявним рішенням суду про їх стягнення, про що позивач неодноразово наголошувала, треба звернення позивача до суду не в такий спосіб, як вона обрала (хоча таке звернення є правом позивача, що судом не заперечується), а до компетентного суду України у порядку Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про що також роз`яснювалося позивачу у травні 2019 року Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.