Справа № 720/410/20
Провадження № 2/720/359/20
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

13 березня 2020 року суддя місцевого Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТзОВ «Плафена-ЛТД» звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги.

Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Банк форум" та ТзОВ «Плафена-ЛТД» було укладено кредитний договір №0007/08/25- KLI, який забезпечений іпотечними договорами №0006/08/25-KLI/S-9 від 16.02.2010р., №0007/08/25- KLI/S-1 від 13.06.2008р., №0006/08/25- KLI/S-1 від 12.06.2008р.

Так, зокрема згідно з іпотечним договором N90006/08/25- KLI/S-1 від 12.06.2008р. в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором N90006/08/25- KLI від 12.06.2008р. було передано в іпотеку Банку будівля літ. А - за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, той самий предмет іпотеки - будівля літ. А - за адресою: АДРЕСА_1 , було передано в іпотеку Банку згідно з іпотечний договором N0007/08/25- KLI/S-1 від 13.06.2008р., в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитам договором N0007/08/25- KLI від 13.06.2008р.

В подальшому з метою додаткового забезпечення виконання зобов`язань за двома кредитними договорами - N0006/08/25-KLI від 12.06.2008р. та N0007/08/25-KLI від 13.06.2008р., між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 (Іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір N0006/08/25-KLI/S-9 від 16.02.2010р., згідно з яким передано Банку в забезпечення виконання зобов`язань за двома кредитними договорами N0006/08/25-KLI від 12.06.2008р. та N0007/08/25- KLI від 13.06.2008р. додаткове забезпечення, а саме один предмет іпотеки: - будівля літ. Г - за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору N 0005/17-ВБ про відступлення права вимоги за кредитним договором укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал" та ПАТ "Банк Форум" з 02.03.2017р. на підставі прилюдних торгів, права вимоги за кредитним договором N0006/08/25-KLI та кредитним договором N0007/08/25-KLI на суму 3220470,16 доларів США, що еквівалентно станом на 02.03.2017р. сумі 87246774,78 грн., перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал", який за цими договорами став єдиним власником всіх прав вимоги за кредитними договорами та іпотечними договорами.

03.03.2017р. ТОВ "Фінансова компанія "Фінкепітал" з ОСОБА_1 укладено договір N 0005/17-ВБФ про відступлення права вимоги за кредитними договорами N90006/08/25-KLI та N90007/08/25-KLI, тобто ОСОБА_1 набув усі права кредитора за основними договорами.

Посилаючись, що ОСОБА_1 не мав права купувати права вимоги по кредитних договорах, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал» не мала права продавати права вимоги за цими договорами фізичній особі ОСОБА_1 , просив суд визнати недійсним договір N 0005/17-ВБФ від 03 березня 2017 року про відступлення права вимоги.

Дослідивши матеріали позовної заяви, проходжу до висновку про направлення справи за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці з наступних підстав.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді, передбаченому в ЦПК. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підставою для визначення підсудності позовної заяви відповідному суду є висновок суду за наслідками попереднього правового аналізу змісту позовної заяви.

Так, для визначення підсудності позовної заяви відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України є наявність заявлених позивачем вимог, які б стосувались нерухомого майна.

У пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2017 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що правила статті про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, спори, що пов`язані з визнанням недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, повинні пред`являються до суду за місцезнаходженням майна.

Як вбачається з іпотечних договорів, відступлення прав вимоги за яким просить визнати недійсним позивач, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 а відтак справа підсудна Садгірському районному суду м. Чернівці на підставі ч.1 ст.30 ЦПК України.

Слід зазначити, що до такої правової позиції щодо виключної підсудності оспорення договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором прийшов і Верховний Суд у своїй постанові від 17 жовтня 2019 року, справа № 461/6956/17, провадження № 61-11196св18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги N 0005/17-ВБФ від 03 березня 2017 року, передати за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: