Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2008 р. на праві приватної власності є власником будинку АДРЕСА_1 . Однак, в даному будинку зареєстрована, але понад рік не проживає без поважних причин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що факт реєстрації відповідачки ОСОБА_2 за вказаною вище адресою порушує її права, спричиняє для неї додаткові незручності в сплаті додаткових комунальних послуг та в оформленні субсидії, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги, та винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщеннями, а саме: житловим приміщенням - будинком, за адресою АДРЕСА_1 .

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. 07.02.2020р. та 26.02.2020р. судом було повідомлено відповідачку ОСОБА_1 , про перебування у провадженні суду цивільної справи за №308/12484/19 та про її виклик в судові засідання, шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2008 року серії ВК №920140 посвідченого державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина ОСОБА_4 , яка стала власницею спадкового майна, а саме: житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .

Право приватної власності позивачки на вказане будинковолодіння стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №18636850 від. 24.04.2008 року.

Згідно довідки про склад сім`ї №278/02-30 від 30.10.2019 р. виданої Червонівською сільською радою, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5

З акту-обстеження про фактичне місце не проживання (проживання) особи за місцем реєстрації від 29.10.2019 року слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2009 року фактично не проживає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.150 Житлового кодексу громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи з аналізу наведених вище норм матеріального права та враховуючи те, що ОСОБА_1 є законною власницею вищевказаного будинку і факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачці у володінні, користуванні та розпорядженні належним їй будинком, суд приходить до висновку, що поданий ОСОБА_1 позов є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки, понесені останньою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265, 280 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 16, ч.1 ст. 383, ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 11.03.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк