Справа № 189/2013/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2020 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Лукінової К.С.

При секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.11.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.07.2018 року. Спадкоємицею, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач по справі, що підтверджується копіями паспорту позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . Банком 11.11.2018 року була направлена претензія кредитора до Покровської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Позивач зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 04.08.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 05.11.2007 року становить 9040,38 грн. Вказану суму разом із витратами по сплаті судового збору позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву в якій просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі та направила до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначила, що заперечує проти позову про стягнення боргу в повному обсязі позовних вимог, оскільки позивач не подав до суду документів, що між позивачем та ОСОБА_2 виникли кредитні відносини і, що позивач ОСОБА_1 надавав грошові кошти. Відповідно до копії заяви №б/н від 05.11.2007 року, ОСОБА_2 засвідчив своїм підписом отримання кредитних коштів в сумі 1000,00 грн., а не 9000,00 грн., як вказує позивач, що є підтвердженням надуманості розміру заборгованості визначеної у позові. Заява анкета не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок. Позивач не надав довідку про зміну кредитування, підписану Запорожченко М.В. Надані позивачем в підтвердження обставин на які він посилається в підтвердження своїх позовних вимог розрахунок заборгованості, тарифи Банку, умови та правила надання банківських послуг, виготовлені самостійно позивачем та засвідчені, а доказів про ознайомлення та погодження з ними позичальника не надано, як і не надано доказів автентичності умов та правил надання банківських послуг, на які поширюються вимоги, щодо електронного документа, не доведено, що саме ці Умови мав на увазі позичальник, підписуючи заяву. Крім того, позивач посилаючись на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, зазначає, що постійно проживаючим з відповідачем є ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта. Однак, паспорт ОСОБА_1 із відміткою про реєстрацію місця її проживання не є належним та допустимим доказом факту прийняття спадщини з огляду на те, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв`язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позовних вимогах у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.11.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.85).

Позивач зазначає, що спадкоємцем боржника у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії їх паспортів, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК від 09.11.2018 року, АТ КБ «Приватбанк» направлено до Покровської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно ОСОБА_2 (а.с.48-53).

Як вбачається з відповіді Покровської державної нотаріальної контори від 11.02.2019 року на вказану претензію від 23.10.2018 року, у Покровській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №279/2018 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі претензії кредитора від 23.10.2018 року. На цей час спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. (а.с.54).

Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів, АТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію до відповідача ОСОБА_1 , в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 9040,38 грн. (а.с.55-59) Проте, належного підтвердження про отримання відповідачем даної претензії до суду не надано.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 05.11.2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 станом на дату його смерті, заборгованість становить 9040,38 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредита.

Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такими, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було.

Крім цього, як встановлено з копії спадкової справи №279/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась та свідоцтво про право на спадщину до майна померлого ОСОБА_2 не видавалось, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину також не зверталась. Тобто в даному випадку станом на день розгляду справи судом, відсутні докази волевиявлення ОСОБА_1 на вступ у спадщину, після смерті ОСОБА_2 , тобто позов заявлено передчасно.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає, оскільки станом на час розгляду справи судом жоден із спадкоємців не заявив про свої права на спадщину.

Главою 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, визначено, зокрема, що: п. 1.2 - спадщина відкривається при зверненні спадкоємця; п. 2.1 - спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини; п. 3.1 - право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття; п. 3.3 - заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; п. 4.1 - при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва; п. 4.9 - свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків; п. 4.11 - для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

З аналізу матеріалів справи в їх сукупності та норм вищевказаного Порядку можна дійти висновку про те, що відповідачка не вжила жодних дій і не подала жодних заяв, що можуть свідчити про прийняття нею спадщини у будь-якому вигляді. Так само відсутні будь-які докази наявності спадкового майна після смерті ОСОБА_2 і його вартості.

Незважаючи на подання позивачем клопотання про «направлення судом запитів» в його задоволенні було відмовлено. При цьому суд зауважує, що у позивача не було жодних перешкод в самостійному отриманні запитуваної ним інформації. Крім цього, висловлені в цьому клопотанні прохання не можуть вплинути на результат розгляду даної справи, оскільки, як зазначалося вище, відповідачка не вчинила жодних дій спрямованих на прийняття спадщини.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 3, 4, 5, 11, 12, 19, 81, 89, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України та ст.ст.608,1216,1218,1219,1281-1282,1268,1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Судові витрати у вигляді понесеного судового збору в сумі 1921,00 грн. покласти на позивача акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК».

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2020 року.

Суддя: К.С. Лукінова