10.03.2020 Єдиний унікальний № 371/1410/19
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 334/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 березня 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника

третьої особи Яблунівської О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації, Орган опіки та піклування Росавської сільської ради Миронівського району Київської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом, звернулася ОСОБА_1 та просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , щодо її дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в березні 2019 року залишила свого сина та поїхала в невідомому напрямку. На даний час її місцезнаходження невідоме. Також позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, клопотання про розгляд справи за її відсутності не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник Орган опіки та піклування Миронівської районної державної адміністрації Яблунівська О.Є. підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити.

Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Росавської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється донькою ОСОБА_1 .

15 червня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб про що ВДРАЦС Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Батько неповнолітнього ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в березні 2019 року залишила свого сина та поїхала в невідомому напрямку. На даний час місцезнаходження її невідоме.

ОСОБА_2 належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки ще за час проживання з сином в с. Росава, не доглядала за сином, переклавши свою відповідальність за виховання та утримання сина на позивача.

На даний час утримання та вихованням малолітнього ОСОБА_6 повністю займається позивач. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється інвалідом дитинства перебуває на обліку «Д» з діагнозом «Синдром Дауна». Дитина потребує особливого догляду та виховання, а також матеріальних витрат на профілактичне лікування.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 15 червня 2010 року виданого Верещаківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про народження виданого виконавчим комітетом Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області 05 вересня 2013 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого являються ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого виконавчим комітетом Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 11 вересня 2019 року комісія провела обстеження умов проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на протязі 5-х місяців не проживає в АДРЕСА_1 , участі вихованні дитини не приймає, кошти на утримання дитини не виділяє. ЇЇ син ОСОБА_3 являється інвалідом дитинства, постійно потребує догляду та коштів на лікування. На даний час доглядом за дитиною за відсутністю матері являється його бабуся ОСОБА_1 , яка опікується ним і не отримує пенсії (а.с. 13).

Відповідно до довідки виданої Комунальним некомерційний підприємством Миронівської районної ради Київської області «Миронівський районний центр Первинної медико-санітарної допомоги» Миронівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на «Д» обліку» з діагнозом Синдром Дауна є інвалідом дитинства (а.с.14).

Згідно довідки виданою виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 681 від 11 вересня 2020 року ОСОБА_2 , 1980 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 680 від 11 вересня 2019 року ОСОБА_2 , 1980 року народження, дійсно на протязі 5-х місяців не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Згідно довідки виданої виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 679 від 11 вересня 2019 року ОСОБА_3 , 2013 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Як вбачається з довідки виданої виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 650 від 25 вересня 2019 року ОСОБА_2 не зверталася до виконкому Росавської сільської ради по питаннях зустрічей зі своєю дитиною ОСОБА_3 , 2013 року народження (а.с. 18).

Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 залишила свого малолітнього сина та поїхала в невідомому напрямку, належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки ще за час проживання з сином с. Росава, недоглядала за сином.

Орган опіки та піклування Миронівської райдержадміністрації 24 грудня 2019 року зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 179 Сімейного кодексу України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини.

При прийнятті рішення суд приймає до уваги проживання дитини протягом майже одного року з бабусею без догляду матері. Відповідач під час розгляду справи, незважаючи на надання їй судом часу для підтвердження наявності у неї належних умов для проживання та виховання дтини, таких доказів суду не надала, а тому суд приходить до висновку, що особисте виховання відповідачем дитини буде негативно впливати на її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття ними освіти, підготовки до самостійного життя.

Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 11 листопада 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 150, 155, 157, 164, 165, 166, 179, 180, 184, 191, 193 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 95, 229,258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

4.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

5.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення можу бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

6.Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

7.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту.

8.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук