Справа № 289/146/20
Номер провадження 2/289/392/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Шклярук Ю.Л.,

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона являється власником 53/100 частин квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.10.1993, договору дарування від 14.09.2010 та рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.07.2007. Проте попередньо дані дві квартири були як одна, тому всі співвласники звернулися до ДАБІ в Житомирській області про переобладнання вказаної квартири в дві квартири під АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 і на підставі прийнятого рішення отримали Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, проте, померла мати позивача ОСОБА_4 і на сьогодні в добровільному порядку сторони не можуть вирішити питання про виділ даної квартири, так як одного співвласника немає.

Позивач вказує, що наразі вона являється фактичним власником квартири АДРЕСА_2 , а іншої квартири АДРЕСА_1 - виступають співвласники: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та померла мати позивача ОСОБА_4 .

Між сторонами не досягнуто згоди про умови виділу частки в натурі кожному із сторін, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою від 04.05.2020 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив та роз`яснено інші права учасникам справи (а.с.40).

04.09.2020 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позов є безпідставним так як: у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.10.1993 співвласником квартири АДРЕСА_1 зазначено « ОСОБА_5 », а згідно паспортних даних ім`я позивача « ОСОБА_5 », крім того, йому на праві власності, окрім зазначеної в свідоцтві частки, належить ще частина, яка належала ОСОБА_4 , про що свідчить заповіт останньої. Зазначає, що реконструкцію квартири проведено без його дозволу та відому та без дозволу компетентних органів, тому самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу), а позовна заява задоволенню не підлягає (а.с.54-56).

Ухвалою суду від 04.11.2020 підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 02.12.2020 (а.с.82).

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та зазначив, що він має частку в спірній квартирі, про рішення суду, прийняте в 2017 році, він не знав, в судове засідання його не викликали, він має намір оскаржити вказане рішення в апеляційному порядку, так як без його відома поділили частку померлого брата і визначили її за ОСОБА_1 . Крім того вказав, що свій дозвіл на перебудову спірної квартири він не давав, зазначив, що він не має іншого житла, крім своєї частки спірної квартири, на даний час він із своїм сином від першого шлюбу проживає у співмешканки, однак, в разі будь-яких непорозумінь він може залишитися із сином на вулиці. Повідомив, що мати свою частку в квартирі заповіла йому, однак, на даний час він не встиг оформити на себе спадщину після смерті матері ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, 01.09.2020 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.48).

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали, які містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 25.10.1993 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить: ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальна площа квартири становить 101,8 кв.м (а.с.7).

Згідно договору дарування від 14.09.2010 ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 подарували і передали у власність безоплатно в рівних частках кожен по 5/100 ідеальних частин, а ОСОБА_1 прийняла у дарунок належні дарувальникам на праві особистої часткової (дольової) приватної власності по 5/100 ідеальних частин від кожного, нерухомість, що разом становить 25/100 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6,18,20,30,31,58-59).

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.07.2017 визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті брата, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 11/100 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

В матеріалах справи наявне повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) /про зміну даних у повідомленні про початок з виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), направлене управлінню ДАБІ у Житомирській області замовниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.71-72).

06.11.2017 управління Державної архітектурно-будівельної інспекції направило повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення про те, що їх Декларація про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт «Реконструкція з розділенням власної квартири АДРЕСА_1 під дві квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 » внесена до Єдиного реєстру за реєстраційним номером ЖТ 86 (а.с.12).

Заповнений бланк Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) суд не приймає до уваги по причині відсутності в даному додатку необхідних реквізитів: дати, номера, ініціалів та прізвища посадової особи, печатки (а.с.73-76).

16.02.2018 Приватним підприємством «Консалтінг Сіті» ОСОБА_1 видано довідку, якою визначені частки кожного співвласника квартири АДРЕСА_1 (а.с.11), а також виготовлено Технічні паспорти на квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 станом на 17.10.2017 (а.с.11,14-15,16-17).

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що у справі відсутні відомості щодо виду діяльності вказаного приватного підприємства та наявність у останнього відповідних дозволів на проведення цих видів діяльності, а тому зазначені вище документи, виготовлені та видані Приватним підприємством «Консалтінг Сіті», не відповідають вимогам допустимості доказів.

До того ж суд звертає увагу, що при виготовленні вказаних вище документів не були дотримані вимоги ІНСТРУКЦІЇ щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55, а саме наступні пункти:

2.3. Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону;

2.5. При підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії:

за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально (відсутня заява одного із співвласників ОСОБА_2 );

3.1. Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна;

3.3. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Як вбачається із копії заповіту від 28.11.2017 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно (рухоме і нерухоме), де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповіла своєму сину ОСОБА_2 (а.с.57).

У відповідності до положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної власності.

Правовий режим спільної власності визначається главою 26 ЦК України.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Положеннями статей 357, 358 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При спільній частковій власності кожному із співвласників, як це зазначено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, належить частка в праві власності на спільний об`єкт у цілому. Частки можуть бути рівними і нерівними, але завжди їхній розмір повинен бути точно визначений у вигляді дробу права власності або в процентному відношенні.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу в натурі нерухомості, яка перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу приміщення відповідно до часток співвласників.

При виділі частки із спільного нерухомого майна або при його поділі співвласникам має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України.

Системний аналіз статей 181, 183, 358, 364, 367 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку (квартири), що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку (квартири) із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку (квартири) в ізольовані приміщення, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у справах № 465/950/13-ц від 27.03.2019, № 683/151/16-ц від 26.12.2019, № 153/958/18-ц від 24.03.2020 та у справі № 344/14053/16-ц від 20.05.2020.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд здійснити виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом виділення їй в натурі квартири АДРЕСА_2 , а квартиру АДРЕСА_1 в цьому ж житловому будинку залишити по 1/4 частині за іншими співвласниками.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказала, що вона є власником 53/100 частин спірної квартири, однак, не обґрунтувала та не довела належними і допустимими доказами можливість поділу майна в натурі у запропонованому нею варіанті і виділу їй в натурі конкретних приміщень, що відповідали б розміру її частки у праві власності на спільне майно. Тобто позивач не надала суду докази технічної можливості виділення їй в натурі тих приміщень будинку, на які вона претендує та відповідність їх розмірам її частці у майні, як і доказів того, що передача іншим співвласникам частини будинку у визначеному нею розмірі, відповідатиме розміру їх реальних часток.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Судом в підготовчому засіданні додатково роз`яснено учасникам процесу їх права, в тому числі на заявлення відповідних клопотань про надання додаткових доказів, призначення експертизи тощо, однак, представник позивача адвокат Шклярук Ю.Л. зазначила, що потреба в проведенні експертизи відсутня і позивачем надано всі докази на підтвердження її вимог.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, частини 1 і 2 ст. 11 ЦПК України.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не надано належних, достовірних та допустимих доказів того, що виділ у натурі частки із спільного майна є можливим, запропонований позивачем варіант виділу відповідає розміру часток співвласників у праві власності, не надано також висновку щодо технічної можливості такого виділу з дотриманням чинних будівельних норм.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 ) про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.12.2020.

Суддя Н. С. Сіренко