Справа № 289/382/20
Номер провадження 2-к/289/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали клопотання генерального директора ТОВ «Спільне підприємство «Алайгир» про визнання та виконання на території України рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду Карагандинської області, Республіка Казахстан,

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшло клопотання генерального директора ТОВ «Спільне підприємство «Алайгир», в якому, в рамках Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Кишинів, 07.10.2002), Замовник просить розглянути і ратифікувати рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду Карагандинської області, Республіка Казахстан.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суддя прийшов до висновку про необхідність залишення вказаного клопотання без розгляду та його повернення разом з документами, що додані до нього, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що для України Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 07.10.2002, в рамках якої заявник просить розглянути та ратифікувати рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду Карагандинської області, Республіка Казахстан, чинності не набула, а відтак діють Конвенція 1993 року та Протокол до неї 1997 року.

Крім того, Постановою Верховної Ради України від 19.12.1992 № 2889-ХІІ ратифіковано Угоду про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, підписану у місті Києві 20.03.1992 урядами держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав (далі СНД), зокрема, урядами України та Республіки Казахстан (далі Угода).

Відповідно до статті 7 Угоди держави-учасниці СНД взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності.

Положеннями ст. 463 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником) (ч. 1 ст. 465 ЦПК України).

Приписами ст. 466 ЦПК України визначені вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, а саме:

1. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:

1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження;

2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3) мотиви подання клопотання.

2. До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Враховуючи те, що заявлене клопотання не оформлено відповідно до зазначених в п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 466 ЦПК України вимог, суддя приходить до висновку, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду та поверненню особі, яка його подала.

Керуючись ст. ст. 260, 261, ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання генерального директора ТОВ «Спільне підприємство «Алайгир» про визнання та виконання на території України рішення спеціалізованого міжрайонного економічного суду Карагандинської області, Республіка Казахстан, від 13.05.2019 у справі № 3514-18-00-2/9907 залишити без розгляду та повернути заявнику разом з документами, що додані до нього.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню після усунення обставин, що слугували підставою для прийняття такого рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею в порядку передбаченому ч. 2 ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н. С. Сіренко