22-ц/804/3016/20
237/5122/19

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
„24 листопада 2020 року місто Маріуполь Донецької області
Єдиний унікальний номер 237/5122/19
Номер провадження 22-ц/804/3016/20
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю., Попової С.А.
за участю секретаря: Грішко С. В.
учасники справи :
відповідач Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Мар`їнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року головуючого судді Ліпчанського С.М. зі складанням повного тексту судового рішення 03 серпня 2020 року по цивільній справі про зобов`язання здійснити перерахунок вартості газопостачання для побутового споживача,-
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Мар`їнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» (далі - Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз») про зобов`язання здійснити перерахунок вартості газопостачання для побутового споживача.
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» здійснити перерахунок за природній раз спожитий ОСОБА_1 у період з 27 квітня 2016 року по 22 липня 2020 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин та недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначено, що судом першої інстанції, всупереч вимогам процесуального законодавства , під час розгляду справи безпосередньо не досліджено докази та заперечення сторін по справі. Ухвалюючи рішення, судом першої інстанції не враховано, що проблема із перерахунком платежів пов`язана не тільки із відсутністю законодавчо встановленого механізму перерахунку, але і з тим, що ціна газу, яка діяла, скасована, а нова ціна не встановлена. На свій розсуд, самостійно розраховувати та застосовувати її Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» не вправі, оскільки ціна є регульованою - для побутових споживачів і релігійних організацій її регулює держава. Державне регулювання роздрібної ціни газу для населення, підприємств ТКЕ і релігійних організацій включає два елементи, а саме: ціна газу як товару, що складається з вартості газу та вартість послуг з його постачання. Ці складові ціни регулює Кабінет Міністрів своїми постановами, які є обов`язковими для компаній, на які покладено спеціальні обов`язки. До того ж ,правильність наданих розрахунків у ході судового засідання не була перевірена.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та представник Мар`їнського відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання судових повісток, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення( а.с.111,114). Електронною поштою до адреси суду Мар`їнським відділенням Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» надіслано заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.112-113) .

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв*язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Послуги з газопостачання позивачу надає та здійснює Мар`їнське відділення Красноармійського УГГ ПАТ «Донецькоблгаз».

Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з того,що з втратою дії Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, відповідач не має права нараховувати плату за спожитий природний газ за формулою, встановленою цією постановою. Не прийняття Кабінетом Міністрів України нових постанов, або відсутність порядку проведення перерахунку спожитого природного газу споживачем, не може бути підставою для порушення прав споживача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На перевірку аргументів апеляційної скарги, апеляційний суд зауважує , що після скасування Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року для розрахунку вартості газу необхідно застосовувати ціну в редакції Постанови КМУ № 234 від 30.03.2016 року, якою вносились зміни до постанови КМУ № 768, а саме 7,1888 за 1 м. куб., оскільки постанова КМУ № 234 від 30.03.2016 р не має обмежень щодо її застосування у часі та діяла до втрати чинності Постановою КМУ № 758.

Встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року була визнана протиправною та нечинною лише Постанова КМУ від 27.04.2016 р. № 315, якою вносились зміни до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 та яка втратили чинність з 01.10.2017 року на підставі Постанови № 187 від 22.03.2017 р. «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», тобто визнана судом протиправною та нечинною Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року поширювала свою дію у часі не пізніше ніж до 01 квітня 2017 року.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказаними Правилами визначено, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до пункту 25 розділу ІІІ Правил побутовий споживач має право на отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обов`язки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу. Проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта. Інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Постачальник, серед іншого, зобов`язаний : надавати побутовим споживачам інформацію, передбачену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», зокрема щодо ціни природного газу, порядку плати за спожитий природний газ, прав та обов`язків побутового споживача, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та інші відомості згідно з вимогами та умовами цих Правил, як вказано в договорі постачання природного газу побутовим споживачам (п.28 Правил ) .

Відповідно до 34 розділу ІІІ Правил у разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно з пунктом 17 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», з 01 жовтня 2015 року КМУ на суб`єктів ринку природного газу покладаються спеціальні обов`язки, у тому числі на НАК «Нафтогаз України», як оптового продавця та на ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», як на постачальника природного газу для побутових споживачів Донецької області.

В період з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року діяло «Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», затверджене Постановою КМУ № 758 від 01 жовтня 2015 року.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою вносилися зміни в пункт 13 Положення, затвердженого постановою КМУ № 768 від 01.10.2015 року, було визначено, що з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн за 1 куб. метр та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний.

Вказана постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року набула чинності 30 квітня 2016 року та втратила чинність 01 листопада 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», а також втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)».

Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року, яке набрало законної сили 08.07.2019 року, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року.

У вказаній справі Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду було відкрито касаційне провадження.

Відтак, у зв`язку з тим, що постанова КМ України № 315 від 27.04.2016 року визнана в судовому порядку нечинною з моменту її прийняття, для нарахування платежів, в тому числі з 30.04.2016 року, слід застосовувати норми пункту 13 та 13-1 Положення, затвердженого постановою КМ України № 758 від 01.10.2015 року, в редакції, яка діяла до прийняття постанови КМ України № 315 від 27.04.2016 року, тобто в редакції постанови КМ України № 234 від 30.03.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», яка передбачала, що з 01 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 гривні за 1 куб. метр; 2) для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) - 7,188 гривні за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,6 гривні за 1 куб. метр.

Граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України.

Станом на момент розгляду справи окреме рішення Уряду, яким би визначалась ціна природного газу з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) відсутнє.

А тому, апеляційний суд вважає , що після скасування Постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 року для розрахунку вартості газу необхідно застосовувати ціну в редакції Постанови КМУ № 234 від 30.03.2016 року, якою вносились зміни до постанови КМУ № 768, а саме 7,1888 за 1 м куб., оскільки постанова КМУ № 234 від 30.03.2016р. не має обмежень щодо її застосування у часі та діяла до втрати чинності Постановою КМУ № 758, тобто до 01 квітня 2017 року.

Апеляційний суд зауважує , що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі № 826/9665/16 були задоволені частково касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, Кабінету Міністрів України, та Особа 3 .

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року скасовані, справа передана на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва ( інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень) .

Скасовуючи зазначені рішення, Верховний Суд, зокрема, зазначив таке: «Частиною другою статті 265 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення судом першої інстанції рішення визначалося, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Незважаючи на такі приписи законодавства, суд першої інстанції з яким погодився і суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про визнання протиправною та нечинною спірну постанову з моменту її прийняття, а не з моменту набрання законної сили судовим рішенням.

Вказаний висновок судами обґрунтовано необхідністю забезпечення належного захисту прав позивачів. Разом з цим, як зазначалося вище суди не встановили з якого моменту та у зв`язку із чим порушено права позивачів, а тому такі висновки судів є передчасними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства.

Крім того, на момент розгляду справи у суді першої інстанції, спірна постанова КМУ № 315 втратила чинність, на підставі іншої постанови відповідача № 867 від 19 жовтня 2018 року.

У Рішенні від 03 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України надав роз`яснення стосовно порядку набрання чинності нормативно-правовими актами . Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному; звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього; загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori «наступний закон скасовує попередній».

Одна норма може спричиняти недійсність іншої ; в цьому випадку «недійсна» норма втрачає чинність остаточно, вона залишається нечинною навіть після втрати чинності норми, яка її «витіснила» (Р. Ціппеліус. Юридична методологія. - Чернівці; "Рута", 2003. - С. 23.).

Крім того, чинне законодавство України не передбачає жодних випадків поняття «відновлення» в силі нормативних актів Уряду, які у встановленому порядку втратили чинність.

Відтак, на час прийняття рішення судом першої інстанції постанова КМУ №315 була нечинною.»

Разом з тим, постанови КМУ, якими встановлювались граничні ціни на природний газ з квітня 2017 року, в судовому порядку не визнавались нечинними, а тому роздрібні ціни на природній газ, які ними визначались, були дійсними на період, зазначений у цих нормативно-правових актах.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 6 частини 1 ст.4 Закону України « Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Як вбачається з матеріалів справи ,позивачем до позовної заяви надані вибіркові копії квитанцій про здійснення оплат за спожитий газ : за січень,лютий,квітень,травень ,березень - без зазначення року ; копії квитанцій про обов*язкові платежі (оплата по субсидії справа № 215486) листопад,січень 2018 року; серпень 2017 року,червень 2017 року,обов*язковий платіж грудень 2017 року (оплата по субсидії справа № 215486),борг вересень 2017 року,обов*язковий платіж (справа № 215486)жовтень 2017 року ,технічне обслуговування котла серпень 2018 року,листопад 2018 року оплата заборгованості,жовтень 2018 року , квитанції період оплати березень 2019 року,вересень 2018 року,листопад 2018 року (а.с.43-47).

З перелічених квитанцій неможливо перевірити ,який тариф для оплати був застосований за спірний період .

Відповідачем по справі надано тільки заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що регулювання ціни споживчого газу здійснює держава (а.с.53) .

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що правильність наданих розрахунків у ході судового засідання не була перевірена, не є слушними ,оскільки жодного розрахунку ані суду першої інстанції ,ані апеляційному суду надано не було.

З копій квитанцій наданих позивачем не вбачається ,який тариф/ціна на газ для споживача закладений у спірний період .

Не прибувши у судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача доводів позивача про необхідність проведення перерахунку не спростував .

В розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України ,відповідачем не надано беззаперечних доказів на відсутність підстав для перерахунку позивачу сплачених сум за постачання природного газу, та відповідність тарифам при розрахунках позивача плати за газ , які діяли у спірному періоді .

Таким чином, посилання та доводи апелянта, не знайшли свого підтвердження в якості підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст.367 ЦПК України,апеляційний суд дійшов висновку ,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню .

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Мар`їнського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» залишити без задоволення.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 04 грудня 2020 року .

Судді: