Справа № 463/1131/20
Провадження № 2/463/771/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 05.06.2019р. в розмірі 800 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.06.2019 між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 800 000 грн. на строк шість місяців, але не пізніше 31.12.2019. У встановлений договором строк відповідач коштів не повернула, у зв`язку з чим 30.01.2020 звернувся до неї з претензією про повернення коштів протягом 14 календарних днів. Такої претензії відповідач також не виконала і тому заборгованість за договором позики просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 21.02.2020 відкрито провадження у справі і призначено таку до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Правом на подання відзиву відповідач не скористалась.

В підготовчому судовому засіданні повноважний представник позивача підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Підтвердила факт отримання коштів за договором позики та пояснила, такі їй потрібні були у зв`язку з проблемами зі здоров`ям. На даний час через карантинні обмеження та у зв`язку з скрутним матеріальним становищем не взмозі повернути борг. Проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та увалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що 05.06.2019 між сторонами укладено договір позики (а.с.4), за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 800 000 грн., а остання зобов`язалась прийняти позику і повернути її позикодавцеві у визначений договором строк.

Відповідно до п. 3.1, 4.1, 4.2, 4.3 договору, строк надання позики позичальнику становить 6 місяців з моменту укладення договору. Позика передана позичальнику до моменту укладення цього договору, що підтверджують сторони підписанням цього договору Позика надається готівкою на руки позичальнику. Позичальник повертає позику на наступний календарний день після спливу строку, зазначеного в п. 3.1 договору, але в будь-якому випадку не пізніше 31.12.2019.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином і одночасно, одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Договір є обов`язковим для його виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України).

За змістом частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання.

Претензія позивача від 30.01.2020 (а.с.5) відповідачем проігнорована.

Всі ці обставини відповідач визнала безпосередньо в судовому засіданні, а перед цим надала відповідну письмову заяву про визнання позову (а.с.14).

Суд з метою вирішення питання про прийняття визнання відповідачем позову визнав її явку обов`язковою та в судовому засіданні з`ясував дійсні наміри і причини укладення договору позики, а також волю відповідача на укладення такого договору і отримання коштів. Також відповідач особисто підтвердила суду факт отримання коштів за договором позики та їх розмір.

За наслідками встановлених обставин суд немає підстав для висновку, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак, суд приймає таке визнання та у підготовчому провадженні ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 8000 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.3).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 141, 200, 206, 223, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 524, 526, 533, 549, 550, 551, 610, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики в розмірі 800 000 грн. (вісімсот тисяч грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 8 000 судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355 ЦПК України, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.12.2020.

Суддя: Леньо С. І.