провадження №: 2-з/752/39/20
У Х В А Л А

13.01.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заявуОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявоюОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання договору оренди недійсним та виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить: зобов`язати ОСОБА_3 , усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1 , 1/2 часткою двокімнатної квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди в користуванні власністю та надати ключі від квартири; зобов`язати ОСОБА_3 , усунути перешкоди в користуванні місцем реєстрації її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 1/2 часткою двокімнатної квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди в користуванні власністю та надати ключі від квартири; визнати недійсним договір оренди двокімнатної квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; виселити ОСОБА_4 з двокімнатної квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000,00 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2305,20 грн, 1921,00 грн, що разом становить 4226,20 грн.

Разом із поданням позовної заяви, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії ОСОБА_3 щодо квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву позивач обгрунтовує тим, що квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 , є спільним частковим майном позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 . Разом з цим, оригінали правовстановлюючих документів на вказану квартиру перебувають у відповідача ОСОБА_3 . Як зазначає позивач, наявні підстави того, що відповідач може відчужити майно, що унеможливить виконання рішення суду в подальшому, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, позивачем не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з цим, як вбачається із заяви про вжиття заходів забезпечення позову, відсутні будь-які відомості (факти), які можуть свідчити про те, що в майбутньому неможливо виконати рішення суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявоюОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання договору оренди недійсним та виселення з квартири - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ю.Ю. Мазур