ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/330/17 Номер провадження 22-ц/814/25/20Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави, постановлену 17 липня 2019 року у складі судді Миронець О.К.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року в порядку забезпечення вказаного позову накладено арешт на земельну ділянку, площею 4,53 га, яка розташована в межах Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер -00-001-0475, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , заборонивши можливе її відчуження до розгляду справи по суті.

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до місцевого суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку із тим, що постановою Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, яка набрала законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року.

Ухвала суду вмотивована тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, позивачу відмовлено у задоволенні позову, що є підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати її, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд справи за її відсутності, а також розгляд Верховним Судом її касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року в порядку забезпечення вказаного позову накладено арешт на земельну ділянку, площею 4,53 га, яка розташована в межах Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер -00-001-0475, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , заборонивши можливе її відчуження до розгляду справи по суті.

Підставою для забезпечення позову стала необхідність забезпечення виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

На момент постановлення оскаржуваної ухвали постановою Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, яка набрала законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Вказане свідчить про те, що у місцевого суду були підстави для скасування вжитих заходів забезпечення позову.

Факт касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції сам по собі не зупиняв набрання останньою законної сили.

Більше того, постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у задоволені касаційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, а постанову Полтавського апеляційного суду від 30 травня 2019 року залишено без змін.

Безпідставним є посилання апелянта на порушення місцевим судом норм процесуального права у зв`язку із вирішенням питання про скасування заходів забезпечення позову без її участі.

ОСОБА_1 вказує, що подала до місцевого суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Однак, до відповідної заяви не було додано жодних доказів, які б місцевий суд міг оцінити в контексті встановлення поважності причин неявки в судове засідання та необхідності його відкладення.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

При цьому, ст. 158 ЦПК України не містить вимоги про обов`язкову участь сторін при вирішенні питання про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, місцевий суд правомірно розглянув клопотання про скасування заходів забезпечення позову у строк, визначений ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль