У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 519/720/19

провадження № 61-1922 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Южненського сектора обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України в місті Южне, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, головного управління Пенсійного фонду України по Одеській області про визнання перерахунку пенсії дійсним та відшкодування матеріальної шкоди,

В с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Южного міського суду Одеської області з позовом до Южненського сектора обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в місті Южне, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, головного управління Пенсійного фонду України по Одеській області про визнання перерахунку пенсії дійсним та про відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 540 778,09 грн.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Южненського сектора обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України в місті Южне, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, головного управління Пенсійного фонду України по Одеській області про визнання перерахунку пенсії дійсним та відшкодування матеріальної шкоди.

Роз`яснено позивачу її право на звернення з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року залишено без змін.

18 січня 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і направити справу до Одеського апеляційного суду на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що відповідний спір не є публічно-правовим, а має приватноправовий характер, оскільки стосується нарахування позивачу коштів (пенсії), які є виключно її власністю. Також, заявник зазначає, що суди необґрунтовано відмовили їй у доступі до правосуддя, а ухвалюючи оскаржувані рішення, суди також порушили принцип пропорційності.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ, від 15 січня 2020 року (далі - Закон).

У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід здійснювати, враховуючи вимоги ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. від 30 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 02 березня 2020 року.

На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, ОСОБА_1 надіслала матеріали на усунення недоліків.

Відповідно до частини третьоїстатті 3 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 390 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (в редакції до 08 лютого 2020 року).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, та ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року отримано нею лише 28 грудня 2019 року.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 надано, зокрема, конверт Одеського апеляційного суду із штрихкодовим ідентифікатором 340 (відправник - Одеський апеляційний суд, отримувач - ОСОБА_1 ), яким підтверджується отримання заявником копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції 28 грудня 2019 року.

Наведені підстави та обставини вказують на відсутність зловживань ОСОБА_1 її процесуальними правами та, відповідно, свідчать про поважність причин пропуску строку для подання касаційної скарги.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, Южненський міський суд Одеської області в ухвалі від 17 липня 2019 року, з висновками якого погодився і Одеський апеляційний суд у постанові від 13 грудня 2019 року, виходив із того, що у позивача виник спір з суб`єктом владних повноважень, тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У зв`язку із цим, судом на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено позивачу, що вона має право звернутися з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судами на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як зазначено у частині першій статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У пункті 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як установлено судами попередніх інстанцій, між позивачем та відповідачами виник спір щодо належного виконання останніми їх функцій з приводу перерахунку (нарахування) та виплати позивачу належної їй суми пенсії з урахуванням її страхового стажу (розмірів заробітної плати у відповідний період часу), а також стягнення на користь позивача із відповідачів відповідної суми матеріальної шкоди, завданої у зв`язку із неправильним перерахунком (нарахуванням) сум пенсійних виплат.

Відповідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року, № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, зокрема, призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Згідно Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року, № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Таким чином, судами правильно встановлено, що спір між позивачем та відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З наведених вище підстав, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно встановивши предметну юрисдикцію спору між сторонами, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, та роз`яснив позивачу її право на звернення з адміністративним позовом (в порядку Кодексу адміністративного судочинства України) до відповідного адміністративного суду (Одеського окружного адміністративного суду).

У зв`язку із вищезазначеним Верховний Суд вважає, що відсутні правові та фактичні підстави для скасування ухвали Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року

На думку колегії суддів, не заслуговують на увагу аргументи заявника, зазначені нею у касаційній скарзі, що спір між нею та відповідачами є приватноправовим, оскільки стороною спору в даному випадку є суб`єкт владних повноважень, а спір стосується виконання ним його публічно-владних функцій (нарахування та перерахунок пенсії), а тому в силу змісту статті 4 КАС України даний спір є публічно-правовим та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства

Також є неналежними доводи касаційної скарги, що судами порушено принцип пропорційності, визначений в статті 14 ЦПК України, оскільки даного принципу суди мають дотримуватися при розгляді справи по суті в порядку цивільного судочинства, а тому в даному випадку посилання заявника на його порушення судами на стадії відкриття провадження у справі є недоцільним та необґрунтованим.

Верховний Суд критично оцінює аргументи заявника, що оскаржувані рішення мають наслідком її недоступ до правосуддя, оскільки дані твердження спростовуються змістом оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в якому позивачу чітко роз`яснено її право на звернення із даним позовом до відповідного адміністративного суду, що відповідає принципу правової визначеності.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі інші аргументи Верховний Суд також вважає необґрунтованими та виключно її суб`єктивними судженнями, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

У відповідності до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

В силу пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись частиною першою статті 127, частиною другою статті 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Южного міського суду Одеської області від 17 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Южненського сектора обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України в місті Южне, Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, головного управління Пенсійного фонду України по Одеській області про визнання перерахунку пенсії дійсним та відшкодування матеріальної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов