Постанова

Іменем України

10 березня 2020 року

м. Київ

справа № 686/17462/18

провадження № 61-854св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач -Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що між сторонами 24 липня 2012 року укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, внаслідок чого станом на 31 травня 2018 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 84 821,03 грн.

З урахуванням викладених обставин, просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 84 821,03 грн, з яких: 498,45 грн - заборгованість за кредитом; 73 964,08 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 843,21 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 4 015,29 грн - штраф (процентна складова), а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 498,45 грн тіла кредиту.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого відповідач виконує неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача. Разом з тим зазначив, що відсутні підстави вважати, що при укладанні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов про які вважав узгодженими банк, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині, що стосується стягнення відсотків, пені та штрафів.

Не погодившись з цим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», подало до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року на підставі статей 185, 357 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач не виконав вимог ухвали Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року щодо виправлення недоліків - доплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У січні 2020 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла касаційна скарга на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просило оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем були усунуті недоліки апеляційної скарги у повному обсязі.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2020 року відкрито провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

02 березня 2020 року матеріали цивільної справи № 686/17462/18 надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що у серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 498,45 грн тіла кредиту.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення апеляційної скарги - надання до суду оригіналу платіжного документу про доплату судового збору у розмірі 2611,89 грн.

08 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслало до апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги з доданням раніше наданого суду платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 15,52 грн.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

07 жовтня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року, до якої долучило платіжне доручення від 02 жовтня 2019 року № PROM2BEMI0 про сплату судового збору у сумі 15,52 грн.

Апеляційним судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» сплатило судовий збір за подання апеляційної скарги не у повному розмірі, оскільки сплаті підлягала сума у розмірі 2627,41 грн.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2019 року було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

11 листопада 2019 року на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк» про усунення недоліків апеляційної скарги з раніше доданим до справи платіжним дорученням від 02 жовтня 2019 року № PROM2BEMI0 про сплату судового збору у сумі 15,52 грн.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року, у зв`язку із невиконанням у визначений судом термін заявником вимог, зазначених в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом із тим, необхідність сплати судових витрат не може визнаватися обмеженням права доступу до суду, оскільки, за змістом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу. Так, згідно прецедентної судової практики ЄСПЛ, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У зв`язку із цим суд повинен вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Апеляційний суд, встановивши, що заявник у передбачений законом строк не усунув недоліки апеляційної скарги, вказані в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 28 жовтня 2019 року, зокрема, не доплатив судовий збір, правильно визнав його апеляційну скаргу неподаною та повернув її заявнику на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність порушення норм процесуального права апеляційним судом, який з дотриманням вимог процесуального закону визнав неподаною і повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Крім того, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для її скасування відсутні.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило