Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2152/20 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження (без виклику сторін) в м. Житомирі цивільну справу № 279/2152/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Коваленко В.П. у м. Коростені,

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2012 у цивільній справі №2-849/2012, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

В обґрунтування позову зазначив, що з 04.04.2005 по 04.09.2012 перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матір"ю. Вкзав, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2012 з нього (позивача) стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що з часу ухвалення вказаного судового рішення про стягнення аліментів змінився його матеріальний та сімейний стан, оскільки він 26.06.2013 створив нову сім"ю та на його утриманні перебуває ще син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Також вказує, що на його утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, мати має інвалідність другої групи, відтак останні потребують матеріальної допомоги. Посилаючись на положення ст. 192 СК України просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2020 року позов задоволено. Вирішено зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 1/4 частки доходу платника аліментів до 1/6 частки доходу платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів матеріальне становище позивача не погіршилося, а навпаки покращилось. Вважає, що створення нової сім`ї та народження чергової дитини не є підставою для зменшення його участі в утриманні неповнолітньої дочки і зведенні цієї участі до формальної. Вказує, що зменшення розміру аліментів ставить їх спільну дитину в значно гірше матеріальне становище від дитини, яка проживає в сім`ї разом із батьком.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що відповідачка доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_2 із рішенням суду першої інстанції та дублюють мотиви її відзиву на позовну заяву, в якому остання вказувала, що має інвалідність 3 групи, у зв`язку із чим єдиним її доходом є відповідна пенсія у розмірі 3000 грн. Проте вказані відомості є неправдивими, оскільки остання здійснює підприємницьку діяльність з продажу одягу та взуття на ринку у м. Коростені.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7)

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.09.2012 року шлюб між сторонами було розірвано, спільна донька залишилася проживати разом з матір`ю.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2012 року і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

26.06.2013 ОСОБА_1 вдруге уклав шлюб із ОСОБА_6 , від якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9, 10).

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначив, що з часу ухвалення судового рішення від 21.08.2012 його майновий та сімейний стан змінився, що свідчить про наявність підстав для зміни розміру аліментів, стягнутих судом на утримання неповнолітньої дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів наявність підстав, які мають значення для визначення розміру аліментів, передбачених у пункті 3 та пункті 4 частини 1 статті 182 СК України (а саме народження у нього другої дитини після рішення суду про стягнення аліментів на першу дитину). Суд вважав можливим зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/6 частки доходу позивача. Таке зменшення аліментів не порушить вимог закону, зокрема, вимог ч.2 ст.182 СК щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення ст. 192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки частина перша вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом».

Із матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення сімейний стан відповідача змінився. Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 створив нову сім`ю та у нього народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9, 10).

Вказане свідчить про наявність підстав для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України.

Судом першої інстанції зменшено розмір аліментів до із 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходу позивача.

Проте колегія суддів не погоджується із таким рішенням суду, оскільки при визначенні розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання неповнолітньої доньки, колегія суддів з урахуванням того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син від другого шлюбу, а також загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для забезпечення належного розвитку дітей, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на фінансову неспроможність позивача надавати допомогу дитині до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, які підлягають стягненню з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини, а відтак рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Збільшуючи розмір стягнутих судом першої інстанції аліментів за оскаржуваним рішенням з 1/6 до 1/5 частини заробітку (доходу) позивача колегія суддів враховує також, що зміна сімейного стану батька, а саме народження дитини від іншого шлюбу не може бути безумовною підставою для зміни розміру аліментів (постанова Верховного Суду від 16.09.2020 №565/2071/19).

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частково задовольняючи вимоги позивача, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу його доводи й про те, що він надає допомогу своїм непрацездатним батькам.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказала, що позивач зареєстрований разом зі своїми батьками з 23.02.2000 року по даний час, проте вони стали пенсіонерами ще до постановлення рішення у справі про стягнення з позивача аліментів (21.08.2012).

Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що матері позивача встановлено ще й ІІ інвалідності у 2014 році та рекомендовано нагляд онколога (а.с.14).

А тому зазначені обставини також впливають на матеріальний стан позивача в контексті надання матеріальної допомоги батькам.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальний стан платника аліментів покращився, а тому розмір аліментів не може бути зменшено колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів враховується не лише розмір доходу, який отримує платник аліментів, а й розмір відрахувань з цього доходу.

Сама по собі та обставина, що позивач звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів не відразу після народження сина не має правового значення, оскільки статтею 192 СК України не обмежено період звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів від часу настання обставин, які стали підставою для такої вимоги.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до положень ч. 1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2020 року змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів із 1/6 до 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді