Справа №442/6895/20
Провадження №2/442/1635/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд до ОСОБА_2 із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свій позов обгрунтовує тим, що ОСОБА_2 , 04.04.2020, о 15.15 год., у м. Дрогобичі по вул.Ковальській, залишив транспортний засіб автомобіль «NISAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_1 , не вживши заходів, щоб не допустити його самостійний рух, внаслідок чого даний транспортний засіб заднім ходом здійснив зіткнення зі стіною магазину «Свіжий хліб», від чого вона, ОСОБА_1 , як власник магазину понесла матеріальні збитки. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі №456/1457/20 від 03 червня 2020 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. та стягнуто з нього на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. Крім того, нежитлова будівля, що знаходиться на АДРЕСА_1 , та належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу р. №409 від 30.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Т.І. зазнала значних пошкоджень, а саме: пошкоджені пластикові вхідні двері, пластикове вікно, стіна із сандвіч панеллю, холодильну вирину - розбите скло, торгівельний прилавок - дерев`яний, товар, що знаходився на торгівельному стелажі та в морозильній вітрині: торти, пляцки, тістечка, печиво. У даному нежитловому приміщенні вона здійснює свою підприємницьку діяльність, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серії В00 №896127 від 21.11.2002року. Протягом 10 днів, по вині ОСОБА_2 , вона не здійснювала свою підприємницьку діяльність, тому свою втрачену вигоду вона оцінює у 2000 грн., витрати за втрачений, зіпсований товар становить 11713 грн., що підтверджується накладними; заміна сандвіч-панелі - 1800 грн., (накладна від 16.04.2020 року), заміна вхідних дверей, склопакета та інше - 15000 грн., (замовлення магазину - салону «Світ-комфорту», квитанція). Розмір завданих їй збитків громадянином ОСОБА_2 становить - 48 513 грн. Вона звернулася з заявою від 08 квітня 2020 року до страхової компанії «Універсальна» за відшкодування витрат за пошкоджене майно у результаті ДТП, їй було відшкодовано збитки на суму 9 000 грн., але відповідачем їй не було повернуто 2000 грн. по франчизі. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн. А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 39 513 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2020р., в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи з повідомленням ( викликом) сторін, відмовлено.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, начений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві вланості належить нежитлове приміщення, що підтверджується договором купівлі-продажу р. №409 від 30.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лаганяк Т.І.

Крім того встановлено, що остання здійснює свою підприємницьку діяльність, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серії В00 №896127 від 21.11.2002року.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування школи, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодод є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з частинами 1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, отже судом враховано, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно - процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом із тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Згідно п.3 ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання утримання якого створює підвищену небезпеку.

Така особа, відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки майнова шкода підтверджується квитанціями та накладними, а відтак підлягає стягненню в користь позивача ОСОБА_1 .

Крім того, вина відповідача підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №085340 від 04.04.2020р. та Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2020р., з якої вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена повністю.

Відповідно до ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом незалежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, тощо.

Крім того, судом враховано той факт, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, тобто моральну шкоду розуміють як втрати немайного характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з уахуванням інших обставин, а тому суд враховує, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, що негативно вплинуло на психоемоційний стан, негативні переживання та спогади, насторога, порушення життєвих планів у зв`язку із пошкодженням майна, погіршення побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів вимог ст. ст. 77, 78, 80, 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів, які мають значення для справи.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У ч.2 постанови N11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 року "Про судове рішення" роз`яснено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду судове рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому виноситься рішення.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що докази, подані позивачем є обґрунтованими, а тому не виникає жодного сумніву, що позивач вправі вимагати майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди, відтак оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Стягненню в користь позивача також підлягають судові витрати, понесені нею при поданні позову до суду, а саме судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ( проживає АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 39 513 ( тридцять дев`ять тисяч п`ятсот тринадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ( проживає АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 2000 ( дві тисячі ) грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір, понесений останньою при поданні позову до суду в розмірі 840,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби ( COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Суддя Гарасимків Л.І.