Справа № 666/2530/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про заміну сторони виконавчого провадження

12.03.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», про заміну сторони у виконавчому проваджені, відповідачі (боржники) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

встановив:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження а саме стягувача з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» ( надалі ПАТ «Укрсиббанк» ) на його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» ( надалі ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив».).

В обґрунтування заяви посилається на те, що 28.07.2015р. Дніпровським районним судом міста Херсона було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-588/08 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12.09.2008р. в загальній сумі 7541,83 дол. США , пені у розмірі 6672,25 грн., судових витрати у розмірі 1766,82грн. 25.01.2019 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» укладено Договір факторингу №131, відповідно до якого право грошової вимоги за зазначеним вище кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив». Просить замінити стягувача - ПАТ «Укрсиббанк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив».

Представник заявника в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без його участі.

Інші сторони у судове засідання не з`явились, про день та час розгляд у справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 28.07.2015р. Дніпровським районним судом міста Херсона було ухвалено рішення у цивільній справі № 666/2530/15 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12.09.2008 в загальній сумі 7541,83 дол. США , пені у розмірі 6672,25 грн. , судових витрати у розмірі 1766,82грн.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в автоматизованій системі виконавчих проваджень ( далі- АСВП) стало відомо, що Дніпровським РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області 11.02.2016 року було відкрито виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 за № 50094740, щодо боржника Лисенко ОСОБА_4 М ОСОБА_5 № 50094843.

25.01.2019 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» укладено Договір факторингу №131, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 12.09.2008р перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив».

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, що викладені в постанові

від 28.04.2018року у справі № 61-1104св18, також аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі №6-1355/10, провадження 61-12076св18.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятними урядом. Це, зокрема, продиктовано пп. «b» п. 3 ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: « Кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків (...), має право на справедливий (...) розгляд упродовж розумного строку (...і судом, встановленим законом », а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі «ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п.1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження, слід задовольнити та замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст.512, 514 ЦК України ст.ст.1, 8, 11, 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» про заміну сторони у виконавчому проваджені - задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінактив» м.Київ, вул. Анрі Барбюса 5 оф.55 у справі № 666/2530/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 12.09.2008р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Я.В.Войцеховська