Провадження № 2/638/448/20
13 березня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Грищенко І.О.
за участю секретарів судового засідання Самогньозд О.І., Котяш Н.В., Подосокорської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справи за позовом ОСОБА_1 (адреса проживання, що зазначена в позові: АДРЕСА_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області (місцезнаходження: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26), третя особа: ОСОБА_2 (адреса проживання, що зазначена в позові: АДРЕСА_2 ) про звільнення майна з-під арешту,
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов укладеного Договору позики грошей № НОМЕР_1 та Договору іпотеки № 3188, в забезпечення своєчасного повернення отриманої по договору позики суми, а також відшкодування можливих збитків, ОСОБА_2 передав в іпотеку ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_2 не виконав, ОСОБА_1 було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. 12 липня 2017 року суддею Дзержинського районного суду м. Харкова Семіряд І.В. було прийнято рішення по цивільній справі № 638/4420/16-ц за поданим позивачем від 22.03.2016 року цивільним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким вирішено в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей № 3186 від 08.10.2010 року зі змінами від 28.09.2011 року № 3007 в розмірі 410 720 грн. (чотириста десть тисяч сімсот двадцять гривень), укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , звернути стягнення на предмет іпотеки за договором позики грошей № 3186 від 08.10.2010 року зі змінами від 28.09.2011 року № 3007 між позивачем та ОСОБА_2 , а саме: однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання Позивачеві права на продаж зазначеної квартири будь-якій особі-покупцеві, встановивши початкову ціну для подальшої реалізації предмета іпотеки у розмірі 398 240 грн. (триста дев`яносто вісім тисяч двісті сорок гривень). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 року по справі № 638/4420/16-ц рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року було залишено в силі. Позивачем було виявлено, що після укладення договору іпотеки, на майно ОСОБА_2 , в тому числі на зазначену квартиру, було накладено арешт постановами Дзержинського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції від 13.06.2014 року за номером 43691839 та від 06.06.2017 року за номером 49077516, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно з Актуальною інформацією зі спеціального підрозділу про державну реєстрацію обтяжень та про об`єкт нерухомого майна. У зв`язку з викладеним Позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.
Ухвалою судді від 27.11.2018 року відкрито провадження у справі , призначено підготовче засідання.
Представник позивача до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що вимоги свого довірителя підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в обґрунтуванні позову.
Відповідач в судове засідання декілька разів не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи. Правом на подачу відзиву не скористався.
Третя особа ОСОБА_2 , в судове засіданняв черговий раз не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать дані, які містяться в матеріалах справи. До канцелярії суду декілька разів подавав заяви про перенесення розгляду справи по причині його хвороби, однак за час перебування справи в провадженні суду документа на підтвердження вказаного або поважності причин неявки , до суду не представив.
Враховуючи зазначене, судом визнано, що третя особа повторно не з`являється в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник позивача проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував, про що подав письмову заяву.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані стороною позивача , дійшов висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
13.06.2014 року Дзержинським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за номером 43691839, на підставі якої накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 .
На час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 11.04.1999 року з наступними змінами та доповненнями.
Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (частина перша статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин).
Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 54 «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленного майна.
Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин).
06.06.2017 року Дзержинським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції винесено Постанову про арешт майна за номером 49077516, на підставі якої накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 .
На час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року з наступними змінами та доповненнями.
Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі VII Закону України «Про виконавче провадження»
Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Відповідно до частин шостої та сьомої статті 51 «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до частин першої та другої статті 59 «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, що визначає окремі види застав, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна; нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При цьому за змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Таким чином, позивач має пріоритет на задоволення його вимог до ОСОБА_2 за рахунок належної боржникові квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Наявність арештів на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (у складі майна ОСОБА_2 ) , порушує права позивача, оскільки перешкоджає у виконанні рішення суду по цивільній справі № 638/4420/16-ц про звернення стягнення на зазначену квартиру. Способом захисту порушеного права позивача є звільнення квартири з-під арешту.
Аналогічного висновку про правомірність таких вимог про звільнення майна з-під арешту дійшов Касаційний цивільний суд у справі № 725/4407/15-ц.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач достатніми та належними доказами довів законність та обґрунтованість заявлених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4,5, 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», ст.. 15,16 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити квартиру за адресою АДРЕСА_2 з-під арештів, накладених Постановами Дзержинського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції номер 43691839 від 13.06.2014 року та номер 49077516 від 06.06.2017 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області судові витрати на користь позивача по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий І.О.Грищенко