Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3417/17

Провадження № 2/126/4/2020

"04" березня 2020 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Ратушняка П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна з тих підстав, що як стверджує, 2 вересня 2004 року вона розірвала шлюб з ОСОБА_3 . Відповідач розірвав свій шлюб 20.11.1998 році. 3 10 жовтня 2004 року вони з відповідачем проживають однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вони все вирішували спільно, мали спільні грошові кошти, плани на майбутнє, на ведення спільного господарства. З 20.10.2004 року по 29.10.2004 року вони були однією сім`єю у санаторії «Моршин» та були у санаторії «Медобори» с.Конопківка Тернопільської області з 20.07.2007 року по 31.07.2007 року, так як з вересня 2004 року уже проживали разом. За час спільного життя вони все робили спільно: купили будинок, придбавали транспортні засоби, вели домашнє господарство, отримували кредити та їх погашали, здійснювали ремонтні, будівельні роботи біля будинку та мали спільний бюджет з отриманих пенсій та доходів, які заробляли по торгівлі м.Одеса на Привозі. За час спільного життя ними куплено житловий будинок в АДРЕСА_1 . До літньої кухні, 1975 року забудови, що біля будинку, вони прибудували веранду та побудували гараж, так як відповідач мріяв мати у власності автомобіль Ауді 80 1.88 S,1988 року випуску. Просить встановити факт проживання однією сім`єю її та відповідача з жовтня 2004 року по даний час, визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , та визнати за нею право власності на 1/2 частки майна у спільній сумісній власності в натурі та стягнути понесені нею судові витрати.

Потім позивачка змінила свої позовні вимоги, стверджує крім вищевказаного, що з 20.10.2004 року по 29.10.2004 рік вони як чоловік та жінка, як одна сім`я перебували в одній кімнаті у санаторії «Моршин» та були у санаторії «Медобори» с.Конопківка Тернопільської області з 20.07.2007 року по 31.07.2007 року, так як з жовтня 2004 року уже проживали разом, і ще до її розірвання шлюбу з вересня 2004 року. Не виключено, що відповідач визнає їхнє спільне проживання однією сім`єю в одній кімнаті в санаторіях, це видно із його письмових свідчень від 12.02.2018 року, що є при справі. Не є по чоловічому, що вони їздили кожний за свої кошти, так як у них був медовий весільний час у санаторії до 26.12.2005 року. І будинок вони купили за спільні кошти та для їхньої сім`ї. У них були спільні зобов`язання, сімейне життя, спільні кошти та спільні борги. Кредит був не у 100 000 грн., а у 160 000 грн., які вона погасила більше 100 000 грн. про що свідчать її підписи у квитанціях до банку про повернення кредиту. Вона голова фермерського господарства «Орхідея» з площею землі 10 га для життя її забезпечення чоловіка бензином на їхній автомобіль Ауді, 1988 року випуску, у неї кошти та ПММ були. За час спільного життя за їхньою домовленістю все робили спільно: купили будинок, придбавали транспортний засіб Ауді, 1988 року випуску для того, щоб чоловік мав можливість допрацювати у м.Києві на гарній посаді. Вели домашнє господарство, отримували кредити та їх погашали, здійснювали ремонтні, будівельні роботи біля будинку та мали спільний бюджет з отриманих пенсій та доходів, які заробляли по торгівлі м.Одеса на Привозі. За час спільного життя ними за спільні грошові кошти куплено житловий будинок в АДРЕСА_1 . Просить постановити рішення, яким встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2004 року по листопад 2017 рік та визнати майно спільною сумісною власністю: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , визнати за ним право власності в натурі на 1/2 частки майна у спільній сумісній власності, що розташовано в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 надав відзиви на позовні заяви, згідно з якими позовні вимоги він не визнає з тих підстав, що відповідачка проживала у нього в літній кухні з червня місяця 2015 р. по вересень місяць 2017 р., спільного господарства не вели, він розпоряджався своїми коштами сам, а позивачка теж своїми коштами розпоряджалася сама. З вересня місяця 2003 року по 5.06.2015 року він працював в м. Києві в Державній насіннєвій інспекції на різних посадах, проживав і був прописаний в м.Київ у вказаний період. Житловий будинок з господарськими спорудами купив сам за свої особисті кошти. З 2006 року по 2011 р. сам робив ремонти будинку, гаража, веранди, літньої кухні. З позивачкою разом відпочивали в санаторіях у 2004 та 2007 р.р. як знайомі люди, нічого спільного у них не було, крім поваги. Ніякого договору про спільне майно він з відповідачкою не укладав. Кредит у банку брав на прохання позивачки. Просить в позові відмовити повністю.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони в справі з 20.10.2004 року по 29.10.2004 року були однією сім`єю у санаторії «Моршин» та у санаторії «Медобори» с.Конопківка Тернопільської області з 20.07.2007 року по 31.07.2007 року. Ці обставини підтверджуються санаторно-курортними книжками відповідача, цих обставин ніхто не заперечує, у суду відсутні обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом встановлено і це також ніким не заперечуються що і за місцем проживання сторони проводили разом відпочинок, святкували зі своїми знайомими та друзями.

Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що сторони проживали спільно та вели спільне господарство суд розцінює критично, оскільки позивачка винна їм позичені кошти, тому у суду наявні обгрунтовані сумніви у достовірності і правдивості фактів, повідомлених цими свідками.

Згідно правових позицій Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справах № 643/6799/17-ц, № 522/25049/16-ц проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Суд зазначив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації.

Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України в постанові палати, об`єднаної палати, Великої палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої палати.

Судом встановлено, що сторони не вели спільного господарства, не мали спільного сімейного бюджету та спільно не вирішували побутові проблеми. Доказів проживання однією сім`єю, спрямованого на довготривалі відносини в спірний період, що між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, що за спільні кошти вони надбали будь-яке рухоме чи нерухоме майно для спільного використанння, крім своїх пояснень та пояснень заінтересованих свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивачкою не надано.

Згідно зі ст.ст. 12 ч.3, 60, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ССПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому суд вважає позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною власністю та її поділ незаконним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з вищевказаних підстав.

На підставі ст.3 СК України, керуючись ст.ст. 12, 60, 81, 251, 254, 255 ч. 2 ст. 416 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю та поділ спільного майна - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. І. Гуцол