ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 березня 2020 року

м. Харків

справа № 642/7877/19

провадження № 22-ц/818/1594/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Родін Геннадій Вікторович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу, зобов`язання повернути оригінал виконавчого листа до Ленінського районного суду м. Харкова, стягувач - ОСОБА_2 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Шрамко Л.Л., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 02 січня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича про повернення виконавчого документа стягувачу, зобов`язання повернути оригінал виконавчого листа до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити її скаргу у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що відмова у скасуванні постанови приватного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу створює для неї, як для боржника, ситуацію правової невизначеності, яка полягає у вірогідному відкритті у майбутньому виконавчого провадження за повернутим виконавчим листом. ОСОБА_1 вважає, що з урахуванням скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець мав винести постанову про закінчення виконавчого провадження, що унеможливлює в подальшому його повторне відкриття. Крім того заявник вказує, що оригінал виконавчого листа №642/639/14-ц має бути повернутий стягувачу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник, яка є боржником, не довела суду наявності своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів оскаржуваною постановою про повернення виконавчого документа стягувачу. Вказана постанова приватного виконавця, враховуючи скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження, не створює для боржника юридичних наслідків, та не порушує прав ОСОБА_1 . Щодо вимог скарги про зобов`язання приватного виконавця повернути оригінал виконавчого листа, то такі вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки виконавчі листи після скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в будь-якому випадку повертаються до суду і окремого вирішення це питання не потребує.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області перебував виконавчий лист № 642/639/14-ц про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 28 кв.м. шляхом перестановки з земельної ділянки № НОМЕР_1 самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 висновку експертизи №7764 від 24 грудня 2014 року та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 06 липня 2016 року відкрито виконавче провадження №51632381 за вищевказаним виконавчим листом (а.с.5).

11 листопада 2016 року державний виконавець направив подання до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за свідоме та злісне невиконання рішення суду (а.с.11-12).

Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 06 квітня 2017 року виконавче провадження №51632381 було закінчено у зв`язку з тим, що боржником не виконане рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника (п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

21 червня 2019 року представник стягувача ОСОБА_3 звернувся з заявою до Ленінського районного суду м.Харкова про видачу йому оригіналу виконавчого листа у справі № 642/639/14-ц про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії. 02 липня 2019 року стягувач отримав оригінал вказаного виконавчого листа.

Виконавчий лист у справі № 642/639/14-ц представником стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 був пред`явлений на примусове виконання приватному виконавцю Родіну Геннадію Вікторовичу, який 09 липня 2019 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 59507956 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 28 кв.м. шляхом перестановки з земельної ділянки № НОМЕР_1 самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 висновку експертизи №7764 від 24 грудня 2014 року та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с.8).

25 липня 2019 року та 09 серпня 2019 року приватний виконавець Родін Г.В. виніс постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання вимоги державного виконавця у розмірі 1700 грн. та 3400 грн. відповідно. 20 вересня 2019 року направив повідомлення начальнику Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області про невиконання судового рішення (а.с.13-15).

24 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Харкова з заявою, в якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Родіна Г.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59507956 від 09.07.2019 року, скасувати вказану постанову, зобов`язати приватного виконавця повернути оригінал виконавчого листа на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2015 року у цивільній справі № 642/639/14-ц до Ленінського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 16 серпня 2019 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2019 року скасовано. Заяву боржника задоволено частково. Визнано дії приватного виконавця Родіна Г.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №59507956 від 09.07.2019 року неправомірними. Скасовано постанову приватного виконавця Родіна Г.В. про відкриття виконавчого провадження № 59507956 від 09.07.2019 року(а.с.56-57).

11 листопада 2019 року постановою приватного виконавця Родіна Г.В. повернуто виконавчий лист № 642/639/14-ц стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження, а саме: на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документа (а.с.9).

Як на підставу вимог скарги, ОСОБА_1 посилалася на те, що приватним виконавцем Родіним Г.В. порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим вона просила суд скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Г.В. від 11.11.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 59507956, та зобов`язати приватного виконавця повернути до Ленінського районного суду м.Харкова оригінал виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2015 року у цивільній справі № 642/639/14-ц.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Законом не передбачена можливість вчинення інших дій, крім повернення виконавчого листа стягувачу, в разі подання стягувачем відповідної заяви.

З матеріалів справи убачається, що 11 листопада 2019 року постановою приватного виконавця Родіна Г.В. повернуто виконавчий лист № 642/639/14-ц стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження (а.с.9).

І такі дії приватного виконавця відповідають вимогам закону.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Натомість матеріали справи не містять доказів того, що приватним виконавцем при поверненні виконавчого листа стягувачеві було допущено порушення вимог закон.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови приватного виконавця Родіна Г.В. про повернення виконавчого листа № 642/639/14-ц стягувачу, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з урахуванням скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, приватний виконавець мав винести постанову про закінчення виконавчого провадження, - є безпідставним, з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що постановою Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року визнано дії приватного виконавця Родіна Г.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №59507956 від 09.07.2019 року неправомірними. Скасовано постанову приватного виконавця Родіна Г.В. про відкриття виконавчого провадження № 59507956 від 09.07.2019 року(а.с.56-57).

Зазначена постанова Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року була ухвалена після винесення приватним виконавцем Родіним Г.В. оскаржуваної постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.

Крім того, задовольняючи частково заяву боржника про визнання дій приватного виконавця Родіна Г.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №59507956 від 09.07.2019 року неправомірними та скасовуючи вказану постанову, Харківський апеляційний суд зазначав, що з огляду на наявність чинної на момент прийняття постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яку стягувач не оскаржував у встановленому законом порядку, відкриття нового або відновлення виконавчого провадження є неможливим. При цьому вимоги скарги щодо зобов`язання приватного виконавця Родіна Г.В. повернути оригінал виконавчого листа на підставі рішення від 24 вересня 2015 року у цивільній справі №642/639/14-ц до Ленінського районного суду м. Харкова задоволенню не підлягають, оскільки виконавчі листи після скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в будь-якому випадку повертаються до суду і окремого вирішення це питання не потребує. Зважаючи на викладене Харківський апеляційний суд прийшов до висновку, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження за раніше закінченим виконавчим провадженням помилково, та постанова приватного виконавця Родіна Г.В. про відкриття виконавчого провадження №59507956 від 09.07.2019 року підлягає скасуванню.

Таким чином виконавче провадження №59507956 у справі № 642/639/14-ц про зобов`язання ОСОБА_1 вчинити певні дії наразі закінчене згідно постанови державного виконавця від 06 квітня 2017 року на підставі п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому колегія суддів наголошує, що при надходженні заяви стягувача про повернення виконавчого листа дії виконавця регламентувалися п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», і полягали в винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачу. Альтернативи такій дії законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Метою правосуддя є забезпечення ефективного поновлення порушеного права.

Висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова приватного виконавця Родіна Г.В. від 11 листопада 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу не створює для ОСОБА_1 правових наслідків, - відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 10.03.2020 року.