ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 638/5568/18

провадження № 22-ц/ 818/4265/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Омельченко К.О.,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.12.2007 в розмірі 50250,14 грн та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 25 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6060,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач взятих на себе за договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.03.2018 має заборгованість у розмірі 50250,14 грн, яка складається з: 6025,50 грн - заборгованість за кредитом; 41355,59 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 2369,05 грн. - процентна складова.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором б/н у розмірі 6025,50 грн та судовий збір у розмірі 211,26 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення фактично отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6025,50 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув. Зазначає, що підписавши анкету-заяву відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Сторонами були досягнуті усі істотні умови договору, в тому числі щодо сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне повернення коштів, що підтверджується матеріалами справи. Але суд наданим Банком документам належної оцінки не дав та безпідставно вважав, що відстутні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В письмових поясненнях Полфьорова Я.В., яка діє в інтересах Банку, наполягає на задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками та штрафами, та зазначає, що відповідно до анкети-заяви від 25.12.2007 року, яка підписана ОСОБА_1 , остання виявила бажання отримати кредитну картку «Універсальна». Банком було оформлено та видано кредитну картку з кредитним лімітом 6060,00 грн, який в подальшому було збільшено до 8200,00 грн. Крім того, у підписаній відповідачкою анкеті-заяві зазначена базова відсоткова ставка 3% річних. Також передбачено нарахування штрафу за порушення строків платежів у розмірі 250 грн та 5% від суми позову. Однак суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув. Таким чином, сторони погодили всі істотні умови договору. Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, яка утворилась в межах строку дії картки, тобто по 10/09. Оскільки базова відсоткова ставка зазначена у розмір 3% на місяць, тобто 36,0% на рік, то сума нарахованих за вірною відсотковою ставкою та несплачених відсотків складає 5451,20 грн. Нарахування штрафів також передбачено анкетою-заявою у розмірі 250 грн та 5% від суми позову (6025,50 + 5451,20=11476,70/100х5 = 573,83. Всього до стягнення штрафів підлягає 823,83 грн (250+573,83).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено, що 25.12.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6060,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Матеріали справи містять анкету-заяву, у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить договір про надання банківських послуг, укладений між Банком і ОСОБА_1 , а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також в анкеті-заяві зазначена базова відсоткова ставка 3% на місяць на залишок заборгованості та нарахування штрафів у розмірі 250 грн та 5% від суми позову (а.с. 7).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31.03.2018 рік має заборгованість у розмірі 50250,14 грн, яка складається з: 6025,50 грн - заборгованість за кредитом; 41355,59 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 2369,05 грн. - процентна складова (а.с. 5-6).

Також до позовної заяви Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення прострочених відсотків та штрафів, банк посилався на анкету-заяву від 25.12.2007 року, у якій зазначені умови кредитування, з якою ознайомилася, погодилася та підписана відповідачем.

Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та штраф, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом та штрафу за порушення зобов`язань за договором. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до анкети-заяви від 25.12.2007 зазначена базова відсоткова ставка 3% на місяць ( а.с. 7).

Згідно з наданим Банком розрахунку та письмових пояснень до апеляційної скарги розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 станом на 30.10.2009, складає 5451,20 грн (а.с. 108-111).

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Підписана відповідачкою анкета заява від 25.12.2007 також передбачає нарахування штрафів за порушення строків платежів у розмірі 250 грн + 5% від суми позову, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку штраф у розмірі 823,83 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга Крилової О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом та штрафів - скасуванню, з ухваленням у цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за процентами станом на 30.10.2009 у розмірі 5451,20 грн, а також штрафів у розмірі 823,83 грн.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Рішення суду не оскаржувалось сторонами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому в цій частині колегією суддів не переглядалося.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позов Банку задоволений на 24,48%, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 431,34 грн судового збору, сплачених при подачі позовної заяви (а.с. 1).

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 14,19 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 375,04 грн судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 93).

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, також підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нової постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та штрафами і в частині стягнення судового збору.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № б/н від 25.12.2007 у розмірі 5451 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок та 823 (вісімсот двадцять три) гривні 83 (вісімдесят три) копійки штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 806 (вісімсот шість ) гривень 38 (тридцять вісім) копійок судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви та апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2020 року.

Головуючий - О.Ю. Тичкова

Судді - С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук