Справа № 346/4322/20
Провадження № 2/346/1799/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Васильковського В.В.,

з участю секретаря Васильчук Я.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій сторін.

12 жовтня 2020 року представник позивача, адвокат Оліградський М.В., звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що позивачу на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Крім нього у зазначеному будинку зареєстровані його сестра - ОСОБА_3 та його вітчим - ОСОБА_2 .. Відповідач з 24.03.1993 року перебував у шлюбі з матір`ю позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та поживав з нею у вказаному будинку до 2008 року. Останній понад 11 років у вказаному житлі не проживає, участі в утриманні та благоустрої будинку не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі відсутні. Реєстрація відповідача в спірному житлі позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву з проханням справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося.

СУд ухвалив розглядати справу у заочному порядку.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.07.2019 року по справі № 346/2033/19 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.09.2019 року, на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).

У довідці П`ядицької сільської ради ОТГ від 02.10.2020 року № 1283, вказано, що в спірному будинковолодінні зареєстровані сестра позивача - ОСОБА_3 та його вітчим - ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідач був вітчимом позивача, оскільки з 24.03.1993 року перебував з його матір`ю ОСОБА_4 (а.с.8), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9) та проживав з нею у вказаному будинку до 2008 року.

Згідно акту обстеження П`ядицької сільської ради ОТГ від 28.09.2020 року № 73, на реєстраційному обліку перебувають позивач ОСОБА_1 , його сестра ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , але з 2008 року не проживає і по даний час, що підтвердили сусіди своїми підписами (а.с. 13).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

V.Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Основними доводами позовної заяви позивач зазначає, що він є власником будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , відповідач без поважних причин не проживає у вказаному житлі понад один рік, а тому є таким, що втратив право користування житлом.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає.

Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,280-282 ЦПК України, ст.ст.71,72,150 ЖК України, ст.ст. 391 ,405 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням- будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 - 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.