гСправа № 2-88/98 Провадження № 4-с/358/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмеденко І.В., заявника (боржника) ОСОБА_1 , заінтересованих осіб: державного виконавця Храбуст О.С., стягувача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Храбуст О.С.,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області із скаргою, в якій просив:

-визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Храбуст О.С.;

-провести розрахунок заборгованості у відповідності до Закону «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2677-VI від 04.11.2010 року та у відповідності до Сімейного кодексу України;

-зобов`язати старшого державного виконавця Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Храбуст О.С. провести всі необхідні виконавчі дії, що передують закінченню виконавчого провадження №37759587 у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 2677-VI від 04.11.2010 року.

ОСОБА_1 свою скаргу обґрунтовує тим, що 26.04.2013 року Богуславським відділом ДВС на підставі виконавчого листа №2-88/98, виданого Богуславським судом 19.04.2013 року, було відкрито виконавче провадження №37759587 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини його доходів щомісячними платежами, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходу громадян, починаючи з 21.01.1998 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що встановлений судом строк для даного виду стягнення закінчився 01.08.2013 року. За цей період, який складає три місяці, аліменти були утриманні з його доходів і заборгованість відсутня. За таких обставин існували та існують всі підстави до закінчення виконавчого провадження.

Однак, будь-яких дій до закінчення виконавчого провадження державними виконавцями Богуславського відділу ДВС не вчинено. Натомість упереджено та неправомірно вчиняються дії, які порушують його Конституційні права.

Натомість в матеріалах справи суми заборгованості жоден з посадовців ДВС не може обґрунтувати та документально підтвердити. Крім того, за весь період з 2013 року по даний час він неодноразово направляв державним виконавцям письмові заяви з вимогою про проведення розрахунку у відповідності до чинного законодавства, а також з необхідністю вжиття заходів до закінчення виконавчого провадження. Належним чином дані заяви розглянуті не були, відповідні дії не вчиненні.

Крім того, його заяви до старшого державного виконавця Храбуст О.С. від 07.06.2016 року та 01.10.2019 року про проведення розрахунку у відповідності до чинного законодавства також були проігноровані. В чому він вбачає неправомірну бездіяльність, посилаючись на положення ст. 19 Конституції України.

Замість відповіді та розрахунку старшого державного виконавця Храбуст О.С. на його заяви від 07.06.2016 року та 01.10.2019 року він отримав лист начальника Богуславського відділу ДВС Шкарупи О.С. від 12.11.2019 року, тому десятиденний строк для звернення зі скаргою він не пропустив.

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 06 грудня 2019 року (а.с.7).

В судове засідання призначене на 06 грудня 2019 року з`явився скаржник ОСОБА_1 інші учасники справи не з`явилися. Скаржник ОСОБА_1 висловив свою думку про не можливість розгляду справи без участі представника відділу ДВС та стягувача Комедевої О.А. Суд прийняв до уваги думку скаржника не дивлячись на положення частини другої статті 450 ЦПК України та відклав розгляд справи на 28 січня 2020 року з метою повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення скарги (а.с.10).

28 січня 2020 року старший державний виконавець Богуславського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Храбуст Оксана Сергіївна (далі-по тексту державний виконавець Храбуст О.С.) звернулась до суду із запереченням, в якому просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що дана скарга є необґрунтованою.

Так, в своїх запереченнях державний виконавець Храбуст О.С. зазначила, що дане виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-88/98 від 19.04.2013 року про стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини вона прийняла до свого провадження лише 22 січня 2019 року. Борг по аліментах станом на 01.08.2013 року, тобто на момент досягнення дитиною повноліття становив 53410,82 грн.

Боржник неодноразово звертався до суду з скаргами на дії державних виконавців щодо розрахунку заборгованості по аліментах.

Так, в січні 2015 року боржник звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати дії державного виконавця неправомірними та провести перерахунок заборгованості з часу відкриття виконавчого провадження до повноліття дитини.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 квітня 2015 року скарга боржника залишена без задоволення.

Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 квітня 2015 року залишено без змін.

Однак, в лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з скаргою на розрахунок заборгованості по аліментах та просив визнати дії державного виконавця щодо проведення розрахунків та зобов`язати державного виконавця провести розрахунок заборгованості в межах трьох річного строку.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 24 травня 2017 року скарга боржника залишена без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Богуславського районного суду Київської області скасована та справа передано на новий розгляд.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року справу передано на розгляд до Миронівського районного суду Київської області.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 05 грудня 2017 року справи прийнято до свого провадження.

Крім того, ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця щодо невжиття заходів із закінчення виконавчого провадження №37759587.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року дану скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 17 січня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 02 серпня 2018 року, відмовлено.

На підставі вищевикладеного, вважає, що дана скарга ОСОБА_1 на її бездіяльність не підлягає задоволенню тому, що згідно п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України є ухвали суду, які набрали законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (а.с.18, 19).

28 січня 2020 року під час судового засідання, суд заслухав вступне слово та з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Перед тим, як перейти до вивчення матеріалів справи, суд надав учасникам справи право задати питання один одному. Після того, як суд неодноразово знімав питання скаржника ОСОБА_1 до державного виконавця та стягувача, оскільки ці питання не стосувалися предмету спору, скаржник ОСОБА_1 усно заявив про відвід головуючому судді. Суд відклав розгляд справи з метою, щоб скаржник мав можливість мотивувати свою заяву про відвід (а.с.20).

30 січня 2020 року, суд розглянувши заяву скаржника ОСОБА_1 про відвід судді Корбута В.М. визнав її необґрунтованою та у відповідності до абзацу першого частини третьої статті 40 ЦПК України передав матеріали справи та заяву про відвід до канцелярії суду для визначення іншого судді, який остаточно повинен вирішити це питання (а.с.23).

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Кіхтенка С.О. від 21 лютого 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Корбута В.М. відмовлено (а.с.28).

В період з 02 березня по 23 березня 2020 року включно суддя Корбут перебував на листку непрацездатності (а.с.31).

Ухвалою суду від 31 березня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 13 квітня 2020 року (а.с.31).

13 квітня 2020 року під час судового засідання скаржник ОСОБА_1 повторно надав заяву про відвід судді Корбута В.М. від 13.04.2020 року (а.с.36). Керуючись положеннями абзацу другого частини третьої статті 40 ЦПК України (в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020), суддя Корбут В.М. враховуючи строки розгляду скарги, передбачені частиною першою статті 450 ЦПК України, те що учасники справи вже надавали свої пояснення щодо обставин справи та приймаючи до уваги положення частини п`ятої статті 39 ЦПК України, суд протокольно виніс ухвалу про залишення заяви про відвід без розгляду та перейшов до вивчення доказів. Однак, скаржник ОСОБА_1 почав порушувати порядок в судовому засіданні намагаючись його зірвати, оскільки ігнорував розпорядження головуючого та своєю поведінкою заважав суду вивчати матеріали справи, тому суд був вимушений неодноразово повідомити скаржнику про можливе застосування до нього заходів процесуального примусу у вигляді попередження, видалення із зали судового засідання та накладення штрафу за порушення порядку під час судового засідання, невиконання розпоряджень головуючого та не повагу до суду. Після цього, скаржник ОСОБА_1 безпідставно залишив зал судового засідання.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи № 2-88/98, справи №1004/1236/12 провадження №6/1004/84/12, справи №1004/2179/12 провадження №6/358/1/13, справи №358/291/13-а провадження №2-а/358/42/13, справи №2-88/98 провадження №4-С/358/1/15, справа №2-88/98 провадження №4-С/358/2/17, справи №2-88/98 провадження №4-С/358/5/18, справи №2-88/98 провадження №4-С/358/4/20 та матеріали виконавчого провадження № 37759587, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають істотне значення для розгляду та вирішення справи по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме: заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі прав заявників, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Судом встановлено, що згідно постанови Богуславського районного суду Київської області від 10.02.1997 року було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 21.01.1998 року і до повноліття дитини (а.с. 37). Дане рішення суду набуло законної сили.

Згідно постанови держаного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Науменка О.М. від 21.03.2005 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-88, виданого 11.03.2005 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів, який вступив в закону силу (набув чинності) 10.02.1998 року (39).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Манзюк В.М. від 03.12.2007 року закрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів ? заробітку, у зв`язку з тим, що згідно довідки №10 від 29.08.2007 року боржник працює в м. Києві вул. Кіквідзе 11 в ТОВ «СНОП СТО» (а.с.40).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Онопрієнко Н.В. від 07.02.2008 року відкрито виконавче провадження №6124297 по виконанню виконавчого листа №2-88, виданого 10.02.1998 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти (а.с.42).

Згідно листа начальника відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковальського Р.М. від 26.09.2012 року вбачається, що 07.02.2008 року державний виконавець Онопрієнко Н.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та розпорядження яке разом з виконавчим листом №2-88 направив головному бухгалтеру ТОВ «СНОП СТО» за адресою: Києві вул. Кіквідзе 11.

16.02.2008 року державний виконавець направив головному бухгалтеру ТОВ «СНОП СТО» листа про надання довідки про нарахування аліментів, який повернувся до відділу ДВС з поштовою відміткою від 23.02.209 року про те, що за адресою: Києві вул. Кіквідзе 11 ТОВ «СНОП СТО» відсутне (а.с.47).

11 червня 2012 року начальник відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві Ковальський Р.М. звернувся до Богуславського районного суду Київської області з поданням про видачу дублікату виконавчого листа №2-88, виданого 10.02.1998 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у зв`язку з втратою цього документи при пересилці, для подальшого його виконання. З аналогічною заявою про видачу дублікату виконавчого листа до суду звернулась ОСОБА_3 (48,49).

Ухвалою суду від 21.06.2012 року подання начальника відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Ковальського Р.М. та заява ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа, задоволено (а.с. 51).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Гаєвським С.М. від 13.07.2012 року закінчено виконавче провадження №6124297 на підставі заяви стягувача про направлення виконавчого документа за місцем проживання боржника

Згідно довідки-розрахунку, виданої 13.07.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Гаєвським С.М. вбачається, що станом на 03.12.2007 року заборгованість по аліментам становила 5826,96 грн., а станом на 13.07.2012 року загальна сума заборгованості становить 54344,42 грн. (а.с.55-57).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпка В.О. від 15.08.2012 року відкрито виконавче провадження №33876039 по виконанню виконавчого листа №2-88, виданого 22.06.2012 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини. Документ вступив в закону силу (набув чинності) 10.02.1988 року (а.с.58).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.10.2012 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21.06.2012 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що виконавчий лист було втрачено те, ще що в матеріалах справи відсутні докази, що боржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про судове засідання (а.с.64, 65).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпка В.О. від 31.01.2013 року закінчено виконавче провадження №33876039 по виконанню виконавчого листа №2-88, у зв`язку з повідомленням Богуславського районного суду Київської області про повернення виконавчого документа без виконання (а.с.82).

15 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з адміністративним позовом до відділу ДВС Богуславського РУЮ в особі державного виконавця Приліпка В.О. про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження в частині встановлення розміру боргу по сплаті аліментів (а.с.83, 84).

Ухвалою суду від 21.02.2013 року заява ОСОБА_3 та подання начальника відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Ковальського Р.М. про видачу дубліката виконавчого листа, задоволено (а.с.85, 86).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.04.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21.02.2013 року залишена без змін (а.с.91, 92).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпка В.О. від 26.04.2013 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-88, виданого 19.04.2013 року Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини доходу. Документ вступив у закону силу (набрав чинності) 10.02.1998 року (а.с.96).

Згідно перерахунку заборгованості по аліментах, виданої державним виконавцем відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпко В.О. вбачається, що станом на 31.12.2012 року заборгованість по аліментах становила 54921,67 грн., а станом на 07.06.2013 року становить 54927,18 грн. (а.с.98).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанову Богуславського районного суду Київської області від 31.05.2013 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу ДВС Богуславського РУЮ Київської області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження в частині встановлення розміру боргу по сплаті аліментів-закрито, оскільки дані спірні правовідносини необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства (а.с.99,100.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах здійсненого державним виконавцем відділу ДВС Богуславського РУЮ Приліпко В.О. вбачається, що станом на 07.06.2013 року заборгованість по аліментах становила 54927,18 грн., а станом на 01.03.2014 року становить 53410,82 грн. (а.с.101).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах здійсненого державним виконавцем відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. вбачається, що станом на 01.07.2014 року заборгованість по аліментах становила 53410,82 грн., а станом на 19.12.2014 року становить 53410,82 грн. (а.с.104).

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з скаргою на дії державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Жданової Б.О., якій просить визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості з часу відкриття виконавчого провадження з 26.04.2013 року і до повноліття дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 року) та закрити виконавче провадження, що підтверджується ухвалою суду про прийняття справи до свого провадження та призначення до розгляду (а.с.106).

Згідно листа начальника відділу ДВС Богуславського РУЮ Ведмеденко О.Д. від 20.03.2015 року вбачається, що на підставі заяви боржника ОСОБА_1 від 06.06.2013 року державним виконавцем на підставі поданих боржником документів було проведено перерахунок заборгованості по аліментах. Стягнення аліментів здійснювалося Центром зайнятості по лютий 2014 року, тобто по час перебування боржника на обліку в Богуславському центрі зайнятості. Станом на 19.12.2014 року заборгованість ОСОБА_1 становить 53410,82 грн., однак даний розрахунок оскаржується в суді і після винесення рішення щодо заборгованості відділом ДВС будуть вжиті заходи по їх стягненню (а.с.113, 114).

Ухвалою суду від 22.04.2015 року скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Жданової Б.О. неправомірними при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №37759587 та про зобов`язання державного виконавця провести розрахунок заборгованості з часу відкриття провадження з 26.04.2013 року до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без задоволення (а.с.115-119).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.07.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 - відхилена. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22.04.2015 року-залишено без змін (а.с.123-126).

Згідно перерахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. вбачається, що станом на 01.02.2014 року заборгованість по аліментах становила 53410,82 грн., а станом на 04.02.2016 року становить 53410,82 грн. (а.с.131).

24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. із заявою про проведення розрахунку заборгованості по аліментах за період з 26.04.2013 року до 01.08.2013 року, тобто до повноліття дитини (а.с.135, 136).

В лютому 2017 року державний виконавець відділу ДВС Богуславського РУЮ Жданова Б.О. надала відповідь на заяву ОСОБА_1 від 24.01.2017 року надіславши розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого вбачається, що станом на 01.02.2017 року заборгованість становить 53410,82 грн.

Після отримання відповіді та розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з скаргою на розрахунок на розрахунок по аліментах, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. щодо проведення розрахунків за заявою у виконавчому провадженні №37759587 та зобов`язання державного виконавця Жданову Б.О. задовольнити вимогу, викладену у його заяві від 24.01.2017 року (а.с.137-140).

На вимогу судді Тітова М.Б скаржник ОСОБА_1 зробив розрахунок заборгованості по аліментах, з якого вбачається, що станом на 01.03.2014 року у нього виникла заборгованість по аліментах у розмірі 4766,55 грн. (а.с.142, 143).

Ухвалою суду від 21.05.2017 року скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Богуславського РУЮ Ждановою Б.О. щодо проведення розрахунків за заявою у виконавчому провадженні №37759587 та зобов`язання державного виконавця Жданову Б.О. задовольнити вимогу, викладену у заяві від 24.01.2017 року, залишено без задоволення ( а.с.154).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.07.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21.05.2017 року-скасовано і передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування ухвали Богуславського районного суду Київської області від 21.05.2017 року, згідно висновку суду апеляційної інстанції є те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі в якості заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_3 (а.с.154, 155).

17 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив визнати бездіяльність начальника Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Ведмеденка О.Д. щодо не вжиття заходів і не закінчення виконавчого провадження №37759587 неправомірною та зобов`язати начальника Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Ведмеденка О.Д. закінчити виконавче провадження №37759587 з підстав закінчення строку, передбаченого рішенням суду для даного виду стягнення та відсутності заборгованості за час перебування виконавчого листа на виконанні (а.с.158, 159).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08.05.2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 бездіяльність начальника Богуславського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Ведмеденка О.Д. відмовлено (а.с.166).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.07.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 08.05.2018 року залишено без змін (а.с.166-168).

Крім того, з пояснень державного виконавця Храбуст О.С. наданих в судовому засідані вбачається, що на даний час в провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває аналогічна справа за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність держаного виконавця, яка пов`язана з тим, що скаржник не погоджується із розміром заборгованості по аліментах.

Судом встановлено, що всі вищевказані скарги боржника ОСОБА_1 про скасування видачі дублікату виконавчого листа, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментах та зобов`язання закрити виконавче провадження, які були спрямовані на безпідставне затягування виконання рішення суду від 10.02.1997 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини та його не виконання, тому основною метою та предметом розгляду даних скарг було не бажання боржника належним чином виконувати рішення суду про стягнення аліментів.

Не дивлячись на вищевказані рішення суддів, боржник ОСОБА_1 по надуманим підставам 21.11.2019 року знову звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просить провести розрахунок заборгованості по аліментах та зобов`язати державного виконавця закрити виконавче провадження №37759587, посилаючись на, те що оскільки його дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, тому минув строк виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів. Крім того, бездіяльність державного виконавця полягає в тому, що його заяви від 07.06.2019 року та 01.10.2019 року про проведення перерахунку заборгованості по аліментах та закриття виконавчого провадження проігноровані.

Суд не приймає до уваги дане обґрунтування скарги, як новий предмет спору, оскільки з матеріалів виконавчого провадження №37759587 вбачається, що скаржнику ОСОБА_1 неодноразово у відповідях на його скарги та заяви роз`яснювались наступні норми СК України.

Частиною першою статті 20 СК України визначено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Згідно частини першої, четвертої статті 194 СК України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Крім того, твердження скаржника ОСОБА_1 про неправомірну бездіяльність державного виконавця у зв`язку з тим, що проігноровано його заяви від 07.06.2019 року та 01.10.2019 року не відповідає дійсності та є надуманим, оскільки з матеріалів виконавчого провадження №37759587 вбачається, що на вищевказані його заяви органом державної виконавчої служби своєчасно надано відповіді від 09.07.2019 року та 08.11.2019 року (а.с.2, 170.

Таким чином, судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 достовірно знаючи про наявність постанови Богуславського районного суду Київської області від 10.02.1997 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 21.01.1998 року і до повноліття дитини, яка набула законної сили, з метою не виконання даної постанови суду, маючи реальну можливість її виконувати, оскільки згідно трудової книжки ( а.с. 107-111) в період з 1998 року по даний час отримував заробітну плату та дохід, так як перебував у трудових відносинах з різними установами, підприємствами та на обліку у центрі зайнятості, навмисно неодноразово звертався до суду з скаргами, які були спрямовані на безпідставне затягування та не виконання постанови суду, і були залишенні судами різних інстанцій без задоволення, підриваючи авторитет органів правосуддя України, оскільки навмисно не бажає виконувати положення статті 129-1 Конституції України та частини першої статті 18 ЦПК України, якими визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, що в свою чергу призвело до грубого порушення прав та інтересів стягувача і на даний час повнолітньої дочки, оскільки станом на 01.03.2014 року виникла заборгованості по аліментах у розмірі 53410,82 грн., яка не сплачена до теперішнього часу.

Клопотання державного виконавця Храбуст О.С. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд залишає без задоволення та приймаючи до уваги вищевказані обставини про те, що скаржник ОСОБА_1 зловживаючи своїми процесуальними правами неодноразово звертався з скаргами до суду, які спрямовані на безпідставне затягування та не виконання судового рішення, оскільки предметом спору є навмисне не бажання боржника сплачувати аліменти, суд керуючись частиною третьою статті 40 ЦПК України залишає скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Храбуст О.С. від 21 листопада 2019 року, без розгляду.

Керуючись статтями 2, 10, 44, 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Храбуст Оксани Сергіївни, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя В. М. Корбут