Справа № 453/1323/19
№ провадження 2/453/36/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Микитина В.Я.,

секретаря судового засідання Корнута Т.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника - адвоката Гороха В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 01.11.2019 року звернувся у суд із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2 , в якій просить визнати його батьком двох малолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 25.11.2019 року, після отримання у встановленому порядку судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання - 13.01.2020 року, 10.30 год..

Підготовче засідання у справі, котре було призначено на 13.01.2020 року о 10.30 год., не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого - судді Микитина В.Я. у період з 02.01.2020 року по 17.01.2020 року включно на лікарняному. Визначено нову дату підготовчого засідання у справі - 24.02.2020 року, 12.30 год..

Ухвалою підготовчого судового засідання у справі від 24.02.2019 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті на 11.03.2020 року о 13.30 год..

Розгляд справи по суті відбувся у судовому засіданні 11.03.2020 року, з участю позивача та його уповноваженого представника.

Позов обґрунтовано тим, що сторони з початку 2014 року і по кінець 2018 року проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей, а саме дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, батько зазначених дітей, зі слів відповідача як їх матері, записаний не він, в силу положень ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач зазначає, що він та відповідач знають, що саме він є батьком цих дітей, а сам позивач вважає себе їх батьком. Відтак, з посиланням на ст. ст. 121-122, 125-126, 128 СК України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Позивач та його уповноважений представник - адвокат Горох В.В. у судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, що у ньому викладені.

Відповідач, будучи належно повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Однак, відповідач подала суду 13.01.2020 року під вх. № 85/2020 заяву про розгляд справи за її відсутності, у котрій також зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнає, що двоє її малолітніх дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доньками позивача у справі - ОСОБА_1 .. Відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку відповідачем не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд, перевіряючи порушення невизнаних батьківських прав позивача, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, з показань допитаного судом позивача за його згодою як свідка (у порядку ст. 234 ЦПК України) встановлено, що сторони у період з 2014 року по грудень 2018 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство та несли спільні витрати з утримання зазначеного житла. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила дочку ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочку ОСОБА_4 , державна реєстрація народження яких була здійснена відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України.

Обставини щодо народження дітей та реєстрації їх народження відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України стверджуються свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , виданих виконавчим комітетом Верхньовиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області 15.05.2015 ркоу та 13.07.2018 року відповідно (копії містяться у справі, а. с. 5, 6).

Як встановлено судом, відповідач у липні 2019 року зверталася у Сколівський районний суд Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_1 (позивача у даній справі) про визнання його батьківства та стягнення аліментів на дітей у твердій грошовій сумі (копія міститься у справі, а. с. 13-16), у котрій просила визнати ОСОБА_1 батьком двох малолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягувати на з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на зазанчених дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області, постановленою 18.10.2019 року у цивільній справі № 453/871/19, провадження № 2/453/392/19, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на дітей у твердій грошовій сумі (копія мітиться у справі, а. с. 17), позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тобто за заявою позивача про залишення позову без розгляду.

З показань допитаного судом позивача за його згодою як свідка (у порядку ст. 234 ЦПК України) встановлено, що зазначена позовна заява була залишена без розгляду на підставі відповідної заяви ОСОБА_2 , котру вона подала в силу неможливості проведення оплати за проведення призначеної у цій справі судово-генетичної експертизи, що залишилася невиконаною.

В силу ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Чинним сіменйим законодавством України визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Як розяснюється у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

У даному, конкретному випадку малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжені матір`ю - ОСОБА_2 , яка не перебуває у шлюбі, відсутня також спільна заява їх батьків, або рішення суду, а запис про батька зазначених малолітніх дітей у Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відтак, у суду є усі підстави проводити розгляд даної справи та ухвалити рішення за результатами його розгляду, про визнання батьківства.

При цьому, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, а чинне сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства у судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У матеріалах справи наявна заява відповідача вх. № 85/2020 від 13.01.2020 року по суті справи (а. с. 27), у котрій вона визнає, що двоє її малолітніх дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доньками позивача у справі - ОСОБА_1 ..

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Крім того, у матеріалах справи наявна належно засвідчена копія звіту по тесту на батьківство НОМЕР_3 (а. с. 7-8), у котрому міститься висновок, згідно з яким результат тесту ДНК показав, що батьківство позивача по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виключено. З імовірністю 99,999714642% гаданий (передбачуваний) батько є біологічним батьком дитини.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо батьківства позивача відносно малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевіривши їх доказами, які в силу ст. ст. 81-82, 89-90, 234 ЦПК України оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також встановивши, що відповідач як матір зазначених дітей визнає батьківство позивача, суд дійшов висновку про визнання останнього батьком малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого ним судового збору за пред`явлення даного позову, згідно квитанції № 45 від 01.11.2019 року (а. с. 1), у розмірі 768 грн. 80 коп.. Крім того, з відповідача на користь позивача, в силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню й документально підтверджені інші судові витрати у справі, а саме 2 500 грн. за отриману правничу допомогу, згідно квитанції № 66 від 11.03.2020 року (а. с. 42). При цьому, суд вважає за можливе не покладати на відповідача витрати у розмірі 500 грн., пов`язані із підготовкою клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, так як таке клопотання судом не вирішувалось, в силу залишення такого без розгляду. Отже, всього до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3 268 грн. 40 коп. понесених судових витрат у справі.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81-82, 89-90, 95, 141, 234, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьком малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 268 (три тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. судових витрат у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Суддя В.Я. Микитин

Повне рішення суду складене 11 березня 2020 року.