Справа № 307/1468/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Чучки Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 22 січня 2019 року (у складі судді Бобрушко В.І.) за позовом ОСОБА_1 до Тячівської районної державної нотаріальної контори, державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації, відділу в Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області та ОСОБА_2 про скасування реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом у травні 2018 р.

Просила:

-скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку за кадастровим номером :08:002:0467, площею 0,0093 га, за реєстраційним номером 44 (номер запису про право власності 22398505), виданого ОСОБА_2 ;

-скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку за кадастровим номером :08:002:0467, площею 0,0303 га, за реєстраційним номером 244 (номер запису про право власності 22397386), виданого ОСОБА_2 ;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

Обґрунтувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач і ОСОБА_2 є власниками спадкового майна в Ѕ частині, яке складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , і земельної ділянки площею 0,046 га.

Вхід до житлового будинку та надвірних споруд можливий лише з АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 почав перешкоджати позивачеві в доступі до належної останній Ѕ частини житлового будинку, посилаючись на те, що частина земельної ділянки, яка прилягає до в`їзних воріт і до житлового будинку, є його ( ОСОБА_2 ) власністю.

Позивач звернулася у Тячівську районну державну нотаріальну контору із запитом щодо реєстрації права власності земельної ділянки площею 0,046 га, яка по Ѕ частині належить позивачуі ОСОБА_2 .

Із відповіді вбачається, що з належної позивачу і ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,046 га у власності ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка площею 0,0093 га та площею 0,0303 га.

Підставою набуття права власності на вказані земельні ділянки стала нотаріально посвідчена заява співвласників про розподіл часток у спільній власності, проте в указаній заяві основний текст доповнено від руки.

Позивач стверджує, що підписувала вказану заяву, виготовлену друкованим текстом, і на момент підписання цієї заяви жодних дописів від руки на ній не було.

Отже, ОСОБА_2 за відсутності законних підстав виготовив і зареєстрував за собою власність на частину земельної ділянки, яка йому не належала, що позбавило позивача зареєструвати за собою належну їй частку земельної ділянки.

Рішенням Тячівського районного суду від 22.01.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Указане судове рішення мотивоване тим, що рішення державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 р. за № 37142643 та за № 37141180, на підставі яких було проведено державну реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки за кадастровим номером :08:002:0465, площею 0,0093 га, реєстровий номер 44, номер запису про право власності - 22398505, і земельної ділянки за кадастровим номером - :08:002:0467, площею 0,0303 га, реєстраційний номер - 244, номер запису про право власності 22397386, є чинними та не скасованими, а позивач їх не оскаржує.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Покликається на те, що судове рішення ухвалено на припущеннях, а також відхилено доводи позивача.

Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач усупереч свідоцтву та Закону незаконно виготовив і зареєстрував за собою земельну ділянкуна підставі підробленої заяви, а вона просила скасувати саме державну реєстрацію указаного майна.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судове засідання сторони не з`явилися утретє, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, списком № 2393 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих і результатами перевірки статусу відстеження (№ відправлення 581).

Сторона відповідача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення зміні в частині правового обґрунтування, із таких мотивів.

Судом першої інстанції установлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.08.2004 р. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємцями в рівній долі кожен є його діти: відповідач ОСОБА_2 і позивачка ОСОБА_1 . Спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.06.2014 р. земельна ділянказа кадастровим номером :08:002:0444, площею 0.046 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , належить у рівних частках ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Заявами від 15.01.2015 р., які посвідчені державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі за № 2-57, № 3-58, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 просили розділити між ними вказану земельну ділянку площею 0.046 га на окремі земельні ділянки та присвоїти їм кадастрові номери.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 110626433 від 15.01.2018 р. земельна ділянка по АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :08:002:0444, площа 0,046 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 44, номер запису про право власності 6635382, була зареєстрована за ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора Тячівського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.08.2014 р. за № 15058403.

У подальшому відповідно до заяви співвласників про розподіл часток у спільній власності вказана земельна ділянка була розділена наступним чином:

-земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :08:002:0465, площею 0,0093 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер запису про право власності 22398505, зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_2 на підставі рішення державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 р. за №37142643;

-земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :08:002:0467, площею 0,0303 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, номер запису про право власності 22397386, зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_2 на підставі рішення державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 р. за №37141180.

Позивачка просить скасувати вказану державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проте рішення державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 р. за №37142643 і за №37141180, на підставі яких було проведено державну реєстрацію вказаного нерухомого майна за відповідачем ОСОБА_2 , не оскаржує.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з його невідповідністю обставинам справи та порушення норм процесуального права щодо незастосування правових позицій Верховного Суду.

Із цього приводу колегія суддів зауважує таке.

Згідно з висновками ВП ВС після внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права (постанови ВП ВС від 04.09.2018 р. у справі № 915/127/18, від 16.01.2019 р. у справі № 755/9555/18, від 20.11.2019 р. у справі № 802/3/18-а (11-474апп19), від 29.05.2019 р. у справі № 367/2022/15-ц (14-376цс18).

Тобто, у нашому випадку немає потреби в оскарженні рішень державного реєстратора Тячівської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2017 р. за № 37142643 і за № 37141180, на підставі яких було проведено державну реєстрацію спірного нерухомого майна за відповідачем ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим довід апелянта про те, що вона просила скасувати саме державну реєстрацію указаного майна (із зазначенням номерів відповідних записів) заслуговує на увагу.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що по суті спору позов є недоведеним, а тому резолютивна частина оскарженого рішення є правильною.

Так, підставою для поділу земельної ділянки загальною площею 0.046 га між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 стала їх спільна заява від 15.01.2015 р. із нотаріально засвідченими підписами останніх.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 усупереч свідоцтву про право на спадщину за законом зареєстрував за собою земельну ділянку на підставі підробленої заяви (основний текст доповнено від руки) спростовується написом нотаріуса на зворотній сторінці цієї ж заяви, згідно з яким: «дописаному вірити правильно читати:

-земельну ділянку за № 1 0.0303 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 ;

-земельну ділянку за № 2 0.0064 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 ;

-земельну ділянку за № 3 0.0093 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 »

Натомість, доказів у підтвердження своїх позовних та апеляційних доводів із цього приводу позивач не подала і таких під час судового розгляду справи не здобуто.

Згідно з положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 12 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, безумовною підставою звернення до суду є порушення невизнання або оспорювання прав особи та доведення порушеного права на засадах змагальності.

За наведених обставин справи та належним чином оцінених доказів колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про недоведеність факту порушення прав ОСОБА_1 процедурою реєстрації земельних ділянок за ОСОБА_2 .

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення не повністю відповідає цим вимогам.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині правового обґрунтування.

Підстав для перегляду судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Тячівського районного суду від 22 січня 2019 року змінити в частині правового обґрунтування відмови в позові. 3.Решту рішення залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

5. Повне судове рішення складено 02.03.2020 р.

Судді: