ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 235/2069/17

провадження № 61-6121св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Мирноград Донецької області,

відповідачі: Красноармійське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Донецькій області, Клініка професійних захворювань Державна установа «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань праці у Донецькій області, ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Мирноградське міське відділення на рішення Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року, ухвалене у складі судді Назаренко Г. В., та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Груіцької Л. О., Новосьолової Г. Г., Новосядлої В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Мирноград Донецької області звернулось з позовом до Красноармійського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідемслужби у Донецькій області, Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної служби України з питань праці у Донецькій області, ОСОБА_1 , про скасування інформаційної довідки, повідомлення про професійне захворювання та медичного висновку.

Позов мотивувало тим, що 25 квітня 2016 року Красноармійське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Донецькій області видало інформаційну довідку про умови праці за підозри у робітника професійного захворювання, зокрема, у ОСОБА_1

5 липня 2016 року Клінікою професійних захворювань Державна установа «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» ОСОБА_1 видано повідомлення про професійне захворювання № 377 за формою П-3, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання -хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії.

Клінікою професійних захворювань Державна установа «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» 5 липня 2016 року складено медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання № 25/672.

Посилаючись на викладене, позивач вважає, що інформаційна довідка про умови праці за підозри у робітника професійного захворювання та повідомлення про професійне захворювання є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки Красноармійською центральною лікарнею складені з порушенням вимог пункту 1.7 Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 грудня 2004 року № 614 (далі - Порядок); копії запиту на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) на ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування не надходило.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив скасувати інформаційну довідку про умови праці за підозри у робітника професійного захворювання, зокрема, у ОСОБА_1 № 349/01.1 від 25 квітня 2016 року, повідомлення про професійне захворювання № 377 від 5 липня 2016 року, видане за формою П-3, та медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного захворювання у ОСОБА_1 № 25/672 від 5 липня 2016 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що інформаційна довідка та повідомлення про професійне захворювання складенні у відповідності до вимог чинного законодавства. Також суд першої інстанції вказував на те, що Фонд соціального страхування не наділений правом на оскарження вказаних документів.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і, як наслідок, відмовив у їх задоволенні.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічно і повно з`ясованих обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У листопаді 2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Мирноградське міське відділення подало Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило рішення Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 22 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення є незаконними та необґрунтованими, постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи справу, суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, не надали суди і належної оцінки зібраним у справі доказам, що на думку заявника, призвело до неправильного вирішення справи.

Заявник вказував про залишення поза увагою судів того, що інформаційна довідка видана безпідставно та не відповідає дійсності, так як довідка про робоче місце, характер виробництв і об`єм виконання робіт та режим праці ОСОБА_1 була підготовлена ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» 25 травня 2016 року, тобто оспорена інформаційна довідка підготовлена раніше, ніж шахта надала необхідні документи. Вважає, що даний факт вказує на безпідставність видачі такої довідки.

На думку заявника, внаслідок незаконної видачі такої інформаційної довідки, незаконними є і повідомлення про професійне захворювання та медичний висновок.

Посилаючись на зазначене, просило судові рішення скасувати і позов задовольнити.

Позиція інших учасників справи

У березні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому посилався на безпідставність її доводів. Вказував, що суди попередніх інстанцій встановили фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, та дійшли обґрунтовано висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки Фонд не має права на оскарження інформаційної довідки та медичного висновку, а оскарження повідомлення за формою П-3 законодавством взагалі не передбачено.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року касаційну скаргу залишено без руху.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працював на ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 5 серпня 2002 року до 24 липня 2013 року та з 12 серпня 2014 року до 10 травня 2016 року.

18 квітня 2016 року ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності за загальним захворюванням і 10 травня 2016 року він звільнений з роботи за станом здоров`я.

22 квітня 2016 року Красноармійською центральною лікарнею Донецького обласного управління охорони праці направлений запит Головному державному лікарю м. Красноармійськ від 20 квітня 2016 року № 01/448 на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) відносно ОСОБА_1

25 квітня 2016 року Красноармійським міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідемслужби у Донецькій області підготовлена інформаційна довідка про умови праці при підозрі у робітника професійного захворювання - ОСОБА_1 , затверджена Головним державним санітарним лікарем м. Красноармійська - ОСОБА_3 .

5 липня 2016 року Клінікою професійних захворювань Державна установа «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» ОСОБА_1 видано повідомлення про професійне захворювання № 377 за формою П-3, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання -хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії.

Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання Клініки професійних захворювань Державна установа «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» від 5 липня 2016 року № 25/672 ОСОБА_1 вперше встановлено професійне захворювання: хронічна радікулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затухаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями та стійким больовим компонентом; хронічний бронхіт П ст., фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН 1-П (першого-другого ст.); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (П ст.) - за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460 IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 5 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції Кодексу від 3 жовтня 2017 року, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України у редакції Кодексу від 3 жовтня 2017 року).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційних скарг, суд дійшов висновку до таких висновків.

Пунктом 1.3 Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 13 грудня 2004 року № 614 (далі - Порядок), передбачено, що санітарно-гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри в працівника професійного захворювання (отруєння) та є одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв`язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку санітарно-гігієнічна характеристика складається лікарем з гігієни праці закладу державної санітарно-епідеміологічної служби за місцезнаходженням підприємства, де працює хворий, на запит керівника лікувально-профілактичного закладу (далі - ЛПФ). У разі необхідності до складання санітарно-гігієнічної характеристики можуть залучатись лікарі інших структурних підрозділів закладів державної санітарно-епідеміологічної служби.

Як зазначено у пункті 1.6 Порядку, санітарно-гігієнічна характеристика підписується лікарем з гігієни праці, лікарями інших структурних підрозділів закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, у разі їх залучення, та затверджується головним державним санітарним лікарем. Особи, які підписали акт обстеження умов праці, а також ті, що склали санітарно-гігієнічну характеристику, несуть відповідальність за достовірність інформації щодо умов праці та трудового процесу, викладеної у санітарно-гігієнічній характеристиці, згідно з чинним законодавством.

Запит на складання санітарно-гігієнічної характеристики подається ЛПЗ протягом трьох робочих днів після встановлення у працівника діагнозу підозри на хронічне професійне захворювання (отруєння). Запит ЛПЗ надсилається головному державному санітарному лікарю адміністративної території за місцезнаходженням підприємства, де працює (працював) хворий, а копії запиту надаються до робочого органу виконавчої дирекції Фонду, території, відомства, де розташоване підприємство, на якому працює (працював) хворий, та роботодавцю (особі) (пункт 1.7 Порядку).

Відповідно до пункту 1.9 Порядку на непрацюючих пенсіонерів або осіб, що не працюють, складається Інформаційна довідка про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння), яка наведена в додатку 2, на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях, при збереженні останніх на підприємстві, де вони раніше працювали, отриманих на підставі даних закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах. Обстеження підприємства для складання інформаційної довідки, у разі необхідності, проводиться за участю представника робочих органів виконавчої дирекції Фонду.

Пунктом 1.26 Порядку визначено, що у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі - Постанова) передбачено порядок встановлення зв`язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань.

Пунктом 68 Постанови визначено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією Державної установи «інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.

Згідно з абз. 1 та 2 пункту 70 Постанови спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 згідно з додатком 15. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до пункту 72 Постанови працівникові видається під розписку медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) у нього професійного захворювання за формою згідно з додатком. Медичний висновок також надсилається профпатологу за місцем роботи працівника або проживання (якщо він не працює), який направляв його до спеціалізованого профілактичного лікувально-профілактичного закладу.

Головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, області або міста утворює протягом трьох днів після отримання повідомлення за формою П-3 комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, до складу якої входять представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), вищого органу профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також у разі потреби представники інших органів (пункт 74 Постанови).

Вирішуючи справу, судами попередніх інстанцій не встановлено порушень лікарсько-експертною комісією Клініки професійних захворювань Державна установа «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» порядку встановлення зв`язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань, встановлений цією Постановою.

Таким чином, на підставі належним чином оцінених доказів, суди попередніх інстанцій, встановивши вказані обставини, з урахуванням наведених норм Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги стосовно невстановлення фактичних обставин справи і ненадання судами належної оцінки зібраним у справі доказам, касаційний суд відхиляє, оскільки мотиви відмови у задоволенні позову та результати оцінки доказів суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відобразив у рішенні, законність та обґрунтованість якого перевірив апеляційний суд.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу статті 400 ЦПК України у редакції Кодексу від 3 жовтня 2017 року, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов?язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов?язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

Оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні, суд касаційної інстанції відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 6 вересня 2018 року у справі №235/2183/17, підстав відступати від яких у цій справі колегія суддів не встановила.

Щодо судових витрат

Касаційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтею 400 ЦПК України у редакції Кодексу від 3 жовтня 2017 року, статтями 401, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Мирноградське міське відділення залишити без задоволення.

Рішення Красноарміського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов