Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2660/19

2/330/94/2020

"07" лютого 2020 р. смт. Якимівка

Якимівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Куценка О.О., секретаря судового засідання Павленко Н.В. , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Якимівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом, в якому вказала, що 23 червня 2019 року, позивач придбала у відповідача, житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідачці ОСОБА_2 вказаний будинок належав на праві власності в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки 23 червня 2019 року був вихідним днем, то вони домовились укласти договір купівлі-продажу пізніше в серпні 2019 року, оскільки відповідачка повідомила. що їй терміново необхідно виїхати за межі України та що в серпні 2019 року вона повернеться та вони нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу будинку. Після цього вона сплатила відповідачці оговорену ними вартість будинку, а саме 50 000 грн., остання написала їй розписку про отримання вказаних коштів за договором купівлі продажу будинку та ключі від будинку. З часу укладання договору купівлі-продажу позивачка проживає у вказаному будинку. Однак відповідач до цього часу нотаріально договір не посвідчила, її місце знаходження та засоби зв`язку невідомі, останнє відоме місце проживання відповідачки АДРЕСА_2 . В такий спосіб відповідачка ухиляється від укладення договору купівлі-продажу та вона позбавлена можливості вирішити цей спір позасудовим порядком.

В зв`язку з викладеним, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 23 червня 2019 року укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1, житловою площею 10,1 метрів квадратних, загальною площею 27,0 метрів квадратних, Б-1 сарай площею 15 метрів квадратних, В-1 вбиральня 1,2 метрів квадратних, №1 огорожа, №2 водовід по АДРЕСА_1 .

В підготовче судове засідання позивачка не з?явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просила їх задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проте не має коштів на нотаріальне посвідчення договору.

Відповідно до ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку встановленому ст.206, 207 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач 23 червня 2019 року, позивач придбала у відповідача, житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідачці ОСОБА_2 вказаний будинок належав на праві власності в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки 23 червня 2019 року був вихідним днем, то вони домовились укласти договір купівлі-продажу пізніше в серпні 2019 року, оскільки відповідачка повідомила. що їй терміново необхідно виїхати за межі України та що в серпні 2019 року вона повернеться та вони нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу будинку. Після цього вона сплатила відповідачці оговорену ними вартість будинку, а саме 50 000 грн., остання написала їй розписку про отримання вказаних коштів за договором купівлі продажу будинку та ключі від будинку. З часу укладання договору купівлі-продажу позивачка проживає у вказаному будинку. Однак відповідач до цього часу нотаріально договір не посвідчила, її місце знаходження та засоби зв`язку невідомі, останнє відоме місце проживання відповідачки АДРЕСА_2 . В такий спосіб відповідачка ухиляється від укладення договору купівлі-продажу та вона позбавлена можливості вирішити цей спір позасудовим порядком.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Згідно до ч.4 ст. 206 КК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220,640 ЦК України, 10, 12, 77-81, 197-198,200,206, 207,259,263-265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 23 червня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та м ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А-1, житловою площею 10,1 метрів квадратних, загальною площею 27,0 метрів квадратних, Б-1 сарай площею 15 метрів квадратних, В-1 вбиральня 1,2 метрів квадратних, №1 огорожа, №2 водовід по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Якимівський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення цього рішення.

Суддя