Номер провадження: 22-ц/813/3332/20
Номер справи місцевого суду: 520/8119/19
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про скасування рішення державного реєстратора, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,

встановив:

16 квітня 2019 року Одеська міська рада (далі - ОМР)звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства (далі - ДР КП) «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про скасування рішення державного реєстратора, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2019 року провадження у справі було відкрито.

11 липня 2019 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що вказана справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року провадження у справі за позовною заявою ОМР до ОСОБА_1 , ДР КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про скасування рішення державного реєстратора, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва закрито.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2019 року, у зазначеній цивільній справі.

Скасовано заборону органам державної реєстрації прав, державним реєстраторам у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Знято арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 26510859.

Скасовано заборону управлінню архітектури та містобудування ОМР здійснювати реєстрацію та видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки чи/або містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано заборону управлінню державного архітектурно-будівельного контролю ОМР та департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області здійснювати реєстрацію дозвільних документів на будівництво та прийняття в експлуатацію будь-яких об`єктів нерухомості, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1

Скасовано заборону ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії з будівництва, реконструкції, поділу та виділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 26510859.

В апеляційній скарзі ОМР ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року про закриття провадження у справі, та постановлення нової, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що провадження у справі за позовом ОМР підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОМР звернулась до Київського районного суду м. Одеси з цивільним позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про скасування рішення державного реєстратора від 07.06.2018 року № 41490030 та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва, оскільки наявність права власності у відповідача на самочинно збудований об`єкт нерухомості порушує право власності територіальної громади м. Одеси щодо здійснення ОМР права стосовно розпорядження та користування земельною ділянкою, яка перебуває у власності територіальної громади.

Тобто, метою даного позову є захист права власності територіальної громади м. Одеси в особі ОМР як власника земельної ділянки.

Земельна ділянка, на якій знаходиться самочинно побудований об`єкт нерухомості, ОСОБА_1 чи/або іншим особам у власність чи в користування ОМР не надавалась, що підтверджується листом відділу у м. Одесі головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.04.2019 року № 1026/112-19.

Таким чином, наявність на землях комунальної власності самочинно збудованого об`єкта унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження територіальною громадою м. Одеси земельною ділянкою, на якій знаходиться відповідний об`єкт нерухомого майна.

Разом з тим, ОМР не є виконавчим органом місцевого самоврядування який наділений повноваженнями у сфері державного архітектурно-будівельного контролю, а відтак правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі № 1519/2-787/11 неможливо застосовувати стосовно даного спору, оскільки суб`єкт та характер спірних правовідносин не є однаковим.

Проте, як вбачається із даного спору, ОМР звернулась до суду за захистом своїх прав не як орган, який здійснює контроль за дотриманням відповідачем законодавства у сфері містобудівної діяльності, а як власник земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 .

Тобто в даному випадку мова йде не про вирішення публічно-правового спору, а про захист прав позивача з приводу його власності не земельну ділянку, що свідчить про приватно-правовий характер спору, що має розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Оскільки в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька позовних вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної) відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України.

З позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою ОМР, як власника земель комунальної власності територіальної громади м. Одеси є звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а похідною є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно до ч.ч. 1, 8 ст. 30ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Крім того, п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Таким чином, позивачем фактично оскаржується правомірність набуття відповідачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, шляхом його знесення, тобто вирішується спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на будівлі, а не фактичні адміністративно - управлінські функції державного реєстратора, який приймає рішення і проводить державну реєстрацію, а отже такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Крім того, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 р., справа № 520/15749/14-ц висловлена правова позиція, що спір, ініційований Одеською міською радою, про приведення об`єкта нерухомого майна до попереднього стану слід розглядати у порядку цивільного судочинства, так як визначальною ознакою для правильного розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних та цивільних справ є саме характер виниклих правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинство і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Більше того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 522/6962/18, провадження № 14-365цс19, позиція Великої Палати ВС полягає у тому, що публічно-правовий спір - це спір, в якому зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Тобто, публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Зазначені обставини свідчать про те, що в порядку адміністративного судочинства мають вирішуватися спори, пов`язані з реалізацією позивачем повноважень саме щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, щопозов ОМР правильно подано в порядку цивільного судочинства, оскільки спір є цивільно-правовим, так як подано його з підстав порушення відповідачем права комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Тобто предметом розгляду в цій справі є законність набуття особою права власності на нерухоме майно, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича про скасування рішення державного реєстратора, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Гірняк Л.А. в період з 01 по 07 березня 2020 року у відрядженні, повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра