Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕ:М УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А,, при секретарі Дудник Г.С., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Компанії «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року позивач звернувся до Приморського районного суду м.Одеси суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з Компанії «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI» на його користь грошові кошти, а саме: компенсацію у зв`язку з постійною втратою професійної працездатності у розмірі 103824 долларів США та відшкодування шкоди завданої здоров`ю у розмірі 155736 долларів США. Відповідачем у справі виступає юридична особа, місцезнаходження якої є: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову посилається на спричинення йому шкоди, завданої каліцтвом під час виконання трудових обов`язків, атакож на загальні положення відшкодування шкоди відповідно до ЦК України.

Ухвалою від 12 серпня 2020 року судді Приморського районного суду м.Одеси цивільну справу передано на розгляд Центрального районного суду м.Миколаєва , оскільки місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_2 - в порядку ч.3 ст. 28 ЦПК України та ч.1 ст. 31 ЦПК України.

При цьому матеріали справи не місять даних про перевірку Приморським районним судом м.Одеси місця реєстрації позиваач відповідно до вимог ст. 187 ЦПК України.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.миколаєва від 24.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження - оскільки спори про підсудність між судами не допускаються.

До початку підготовчого засідання від представника позивача адвоката Кочерженко М.А. надійшла заява про передачу справи за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси .На підтвердження надав копію паспорта позиваач ОСОБА_1 ,де міститься штамп реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_3 .

Також судом встановлено , що в січні 2020 року 21 січня 2020 року ОСОБА_2 ,м вже звертався до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Компанії "ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI" ("ІСТАНБУЛ ДЕНІЦКІЛІК ВЕ ДЕНІЗ ТАСІМАЦІЛІГІ АНОНІМ СІРКЕТІ") про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який ухвалою судді від 21.01.2020 року направлено за підсудністю до центрального районного суду м.Миколаєва - справа № 522/2181/19 .

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 лютого 2020 року ( справа № 522/21281/19) позовну заяву повернуто позивачу з підстав непідсудності даної справи судам України.

З тексту вказаної ухвали суду вбачається, що позовні вимоги є повністю ідентичними заявленим ОСОБА_1 в межах даного позову, при чому вказана ухавлал ним ен оскаржувалася та набрала законної сили - за відомостями ЄДРСР.

Відповідно до ч. 3ст. 13 ЦПК Україниособа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.2-4 ст. 43 ЦПК , учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; тощо.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Разом з тим, відповідно до частини 1статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

У п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справимає право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до ньогозаходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

Цивільні права особа здійснюєу межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особазобов`язана утримуватисявід дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, судможе зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом(ст. 13ЦК).

Суд може відмовитиу захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 2-5 ст. 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Тлумачення зазначених норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідками щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Оскільки, на час розгляду справи, судом встановлено обставини, які свідчать про подання подання ОСОБА_1 декількох позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, та, насамперед, повідомлення ним суду при подачі позову завідомо неправдивих відомостей - а саме зазначення в позові, з яким він звернувся до Приморського районного суду м.Одеси в серпні 2020 року про своє місце реєстрації в м.Миколаєві, тоді як з грудня 2019 року він вже був зареєстрований в м.Одеса - суд приходить до висновку, що слід позовну заяву повернути позивачу, оскільки такі дії позивача судом визнається зловживанням процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між судами.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне вказану позовну заяву повернути заявнику та попередити його про необхідність утриматись від протиправних дій, оскільки вони можуть призвести до застосування судом заходу процесуального примусу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 197,200 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Компанії «ISTANBUL DENIZCILIK VE DENIZ TASIMACILIGI ANONIM SIRKETI» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів

Суддя Гуденко О.А.