Ухвала

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 554/2729/19

провадження № 61-5344ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2019 року у складі судді Блажко О. І. та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Бондаревської С. М.,

Пилипчук Л. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , третя особа - Сервісний центр «Вакан Сервіс», про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), третя особа - Сервісний центр «Вакан Сервіс», про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що 07 вересня 2017 року у магазині «Техномаркет», директором якого є ОСОБА_2 , він придбав холодильник марки

LG-B489YMCZ вартістю 16 549,60 грн. У травні 2018 року робота холодильника погіршилася, він почав робити безперервно, збільшився шум роботи компресора. Численні звернення до відповідальних осіб магазину «Техномаркет» та Держпродспоживспілки в Полтавській області не допомогли вирішити проблему, яка виникла.

Посилаючись на те, що йому було повідомлено недостовірні відомості щодо технічних характеристик та країни виробника холодильника, що свідчить про фальсифікованість продукції, на підставі частини четвертої статті 6 та частини дев`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 66 861,60 грн та на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій він просив рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від

19 лютого 2020 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За змістом пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі є вимоги про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди у загальному розмірі 71 861,60 грн.

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема, щодо винятковості справи для її учасників.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , третя особа - Сервісний центр «Вакан Сервіс», про захист прав споживача, відшкодування майнової та моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак