Справа № 351/2368/18
Провадження № 22-ц/4808/538/20
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
У Х В А Л А

11 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Пнівчук О.В., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 07 лютого 2020 року, в складі судді Собка В.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради об`єднаної територіальної громади, Голови Заболотівської селищної ради ОТГ Танюка Івана Дмитровича про визнання незаконним та скасування розпоряджень про звільнення, поновлення на роботі, стягнення виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Снятинського районного суду від 07 лютого 2020 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Заболотівської селищної ради об`єднаної територіальної громади, Голови Заболотівської селищної ради ОТГ Танюка І.Д. про визнання незаконним та скасування розпоряджень про звільнення, поновлення на роботі, стягнення виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 на дане рішення подав апеляційну скаргу.

Проте, скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

У порушення вимог пункту третього частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору. При цьому в апеляційній скарзі зазначено, що апелянт звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також те, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, долученого до матеріалів справи.

Згідно пункту 1 частини 9 статті 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Що стосується посилань апелянта як на підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до п.1.ч.1. ст..5 ЗУ «Про судовий збір» слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто він не входить до структури заробітної плати.

Отже, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Аналогічний висновок також зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, де визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Крім того, законом не передбачено звільнення від сплати судового збору за вимогою про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на те, що апелянт звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», є помилковим.

Пунктом 1.6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду визначено в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення позивача до суду) встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 1,10 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою цих вимог. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

З огляду на вищенаведене апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2 305,20 грн ((768,40 + 768,40)*150%).

Судовий збір необхідно сплатити на рахунок (IBAN): UA0009612; отримувач - Івано-Франківська міська ОТГ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37952250; банк отримувача - Казначейство України, код класифікації доходів бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050). При цьому, при заповненні платіжного документа у графі «Код платника» слід зазначити: *;101;__________(ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначити паспортні дані); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа). Оригінал платіжного документа направити в апеляційний суд.

Як передбачено частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Тому апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 07 лютого 2020 року залишити без руху. Надати апелянту термін для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У випадку невиконання у встановлений строк зазначених вимог апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Пнівчук