Справа № 2-805/12
Провадження №2-ві/369/23/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Моргун А.Д., розглянувши у письмовому провадженні заяву про відвід судді Дубас Т.В. і секретарю судового засідання представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_3 , третя особа СТ «Бучанка», про скасування рішення ради, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2020 року заявник ОСОБА_2 , як представник ОСОБА_1 , подала заяву про відвід головуючій у справі судді Дубас Т.В. в порядку ст. 36 ЦПК України та секретарю судового засідання, посилаючись на те, що суддя Дубас Т.В. і секретар судового засідання за її розпорядженням створювали у справі № 2-805/12 обов`язкову підставу для скасування майбутнього рішення, що мало бути ухвалено щодо питання про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року. Також суддя разом із секретарем судового засідання не використовували з 11 квітня 2020 року і до 30 квітня 2020 року включно можливість викликати відповідачку ОСОБА_3 і представника третьої особи СТ «Бучанка» Гуменюк О.А. через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Прихильність з боку судді Дубас Т.В. до ОСОБА_3 і Гуменюк О.А. довели останні, так як виклики судді Дубас Т.В. не отримували поштою в засідання на 10 квітня 2019 року, 11 червня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 31 жовтня 2019 року, 14 лютого 2020 року, 30 квітня 2020 року і при цьому не заявляли відвід судді і секретарю с/з з підстав, що порушено їх абсолютне право знати про дату, час і місце розгляду, бо зацікавлені в тому, щоб суддя Дубас Т.В. створила їм обов`язкову підставу для скасування майбутнього рішення. І далі 07 серпня 2020 року Гуменюк О. ознайомилась під час карантину із справою 2-805/12, що їй стало відомо 30 жовтня 2020 року, знайомилась як представник третьої особи без самостійних вимог, що видно з розписки, а адвокат ОСОБА_3. не ознайомилась, що видно з відсутності в справі розписки адвоката відповідачки ОСОБА_3.

Їй же, як представнику позивача (заявника), неможливо було навіть увійти в суд 30 жовтня 2020 року для ознайомлення справою, що видно із її скарги від 30 жовтня 2020 року, що опущена в скриню суду.

З підстав виникнення у неї сумніву 30 жовтня 2020 року і того, що суддя Дубас Т.В. є, як вона вважає, побічно заінтересованою у тому, щоб не було задоволено вимоги заяви з доповненнями ОСОБА_1 , тому просила суд відвести суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. і секретаря судового засідання від участі в розгляді в рамках справи № 2-805/12 питання про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду від 14 травня 2012 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2020 року визнано заявлений відвід судді та секретарю судового засідання необгрунтованим та передано заяву про відвід судді для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2020 року, заява про відвід передана до провадження судді Ковальчук Л.М.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов висновку про необґрунтованість такого відводу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 ЦПК України секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участь у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві!» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

А тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Дубас Т.В. і секретарю судового засідання представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у цивільній справі про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_3 , третя особа СТ «Бучанка», про скасування рішення ради, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельною ділянкою, що є підставою для відмови у задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 36, 37, 38, 39, 40 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про відвід судді Дубас Т.В. та секретарю судового засідання представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_3 , третя особа СТ «Бучанка», про скасування рішення ради, скасування державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельною ділянкою, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Ковальчук