Справа № 428/9419/20
07 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Корнєвої Ю.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
Позивач є наймачем кімнати, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У спірній кімнаті відповідач зареєстрований, але не мешкає більше десяти років без поважних причин. Комунальні платежі він не сплачує та особистих речей у кімнаті немає. У зв`язку із викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що відповідач є її сином. Він не живе з нею вже більше 10 років, їй невідомо де її син зараз.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її кумом (вони разом хрестили дитину). Крім того, сестра відповідача (донька позивача) є її подругою, вони регулярно спілкуються. Вона знає позивача та її сина вже близько 15 років. Син позивача проживав з позивачем по АДРЕСА_3 , однак щонайменше з 2013 року він з позивачем не проживає, адже він поїхав до Москви і у нього там своя сім`я.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона працювала разом з позивачем з 80-х років 20 сторіччя до початку 21 сторіччя. Син позивача, ОСОБА_3 , приблизно 10 років тому проживав разом з матір`ю по АДРЕСА_3 , однак ще до 2014 року він припинив проживання з матір`ю. Позивач казала, що її син десь в Росії.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з копією ордеру на житлову площу у гуртожитку № 212 , виданого 02.10.1996 ВАТ «Укрхіменерго», ОСОБА_1 надане право на зайняття з сім`єю з трьох осіб житлової площі у гуртожинку по АДРЕСА_4 . Склад сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.
Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати строк у шість місяців та відбуватися без поважних причин.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи вищенаведені показання свідків, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін