СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2556/19
Провадження № 2/306/53/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

06 березня 2020 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Станкович Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001 м.Київ, вул.Грушевського, буд.1 Д, , МФО 305299, e-mail: ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 )про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву № б/н від 21.09.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає договір про надання банківських послуг, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Вимоги позивач мотивує тим, що в порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює платежі щодо погашення заборгованості, що призвело до виникнення, станом на 30.10.2019 року, заборгованості по кредиту у розмірі 21486,20 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Представник позивача Гребенюк Олександр Сергійович, який діє в інтересах позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (на підставі довіреності № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року) подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач відзив на позовну заяву (у відповідності до ст. 178 ЦПК України) не подала, відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання нею відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (зворотнє повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих документів АТ "Укрпошта" з відміткою "вручено особисто 15.02.2020 року), інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail . Про причини неявки в суд відповідач не повідомила, заяви про розгляд справи у його відсутності не надала.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до ст.279 ЦПК України), без участі сторін на підставі доказів у справі, суд враховує, що представник позивача не заперечила проти заочного вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України), вирішує справу за наявними матеріалами у справі та доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 25 вересня 2009 року відповідач ОСОБА_1 (копія паспорту серії НОМЕР_2 ) отримала кредит у розмірі 2500 грн. (дві тисячі п"ятьсот гривень 00 коп.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В анкеті-заяві ОСОБА_1 вказано, що вона ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку про нарахування банком відсотків за користування кредитом (витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду") та зобов`язаннями слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту, яку власноручно підписав (а.с. 10-12).

Позичальником власноручним підписом підтверджено факт ознайомлення з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "універсальна 55 днів пільгового періоду".

Визначаючи зміст Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів за якими визначається зміст зобов`язання відповідача суд звертає увагу, що банк є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання послуг невизначеному колу осіб, а тому Умови і Правила надання банківських послуг, за якими ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надає послуги своїм клієнтам, є публічним договором. Споживач подаючи заяву на надання йому банківських послуг висловлює свою згоду про приєднання до умов обслуговування, які розроблені банком, а відтак такий договір є договором приєднання (ст. 634 ЦК). Банк має право в односторонньому порядку змінювати Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, але такі зміни мають бути доведені до відома споживача послуг, який у разі незгоди з ними має право вимагати зміни або розірвання діючого договору банківських послуг, що передбачено ч. 2 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, є доведеним факт укладання між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 договору, який складається не лише із заяви - анкети позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг (Постанова ВСУ за № 6-144цс14 від 24.09.2014 року).

За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як надавача та споживача послуг, є обов`язковим.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача станом на 30 жовтня 2019 року - становить 21486,20 грн., а саме: 2216,65 грн. - заборгованість за кредитом; 14836.78 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2933.43 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 999.34 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), до ст. 612 ч. 1 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, до ч. 1 ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань, до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, за ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати належних відсотків, за ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України - за користування кредитом відповідач зобов`язаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленим кредитним договором.

Відповідно до Правової позиції, висловленої ВСУ під час розгляду справи № 6-1206цс15 (постанова від 23 вересня 2015 року): "Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

ОСОБА_1 взяла на себе за кредитним договором зобов`язання та у встановлені терміни добровільно їх не виконала і кошти позичальнику не повернула, в судовому засіданні не оспорюється та не спростовується факт укладення між позивачем та відповідачем договору з надання кредитних коштів, їх отримання відповідачем, неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за зобов`язаннями, що виникли у зв`язку з отриманням ним кредитних коштів.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно пунктів 1.1.5.21, 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг передбачена сплата позичальником штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Суд враховує вищевикладене, а також бере до уваги те, що відповідно до ст. 549 ЦПК України - штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором є недотриманням положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка є обов`язковою для всіх судів України, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та мають враховувати судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Таким чином, застосування окрім пені, визначеної Умовами та правилами надання банківських послуг, додатково штрафу - є необґрунтованим, оскільки згідно вимог чинного законодавства, кредитору при притягненні позичальника до цивільної відповідальності через суд, за порушення грошового зобов`язання, слід обирати що стягувати: пеню чи штраф.

З огляду на вищенаведене, зважаючи, що застосування подвійної юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення суперечить ст. 61 Конституції України, беручи до уваги, що позивач подав заяву про розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, суд визначаючи розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 25.09.2009 року - не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача, в частині нарахування суми боргу за штрафом та доходить висновку, що в стягненні заборгованості за штрафом в сумі 1499.34 грн. слід відмовити.

В решті вимоги позову є підставними.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд доходить висновку, що їх слід задовольнити у відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 2102 грн. (платіжне доручення від 17.12.2019 року з призначенням платежу - судовий збір).

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, беручи до уваги, що відповідач зобов`язання за вищевказаним договором належним чином не виконує, ухиляється від добровільної сплати заборгованості, суд вважає що позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід задовольнити частково.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 281, 282, 284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 612, 615, 625, 629, 1048, 1049, 1050 ЦК України, на підставі Закону України "Про банки та банківську діяльність", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001 м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1 Д, , МФО 305299, e-mail: ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість по кредитному договору б/н від 25 вересня 2009 року на суму 19986,86 грн. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятьсот вісімдесят шість гривень 86 коп.), а саме: 2216.65 грн. (дві тисячі двісті шістнадцять гривень 65 коп.) - заборгованість за кредитом; 14836.78 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять шість гривень 78 коп.) 2933.43 грн. (дві тисячі дев`ятьсот тридцять три грн. 43 коп.) - пені за прострочене зобов`язання на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (, МФО 305299, р/р № НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (, р/р № НОМЕР_3 , МФО 305299) - сплачені судові витрати у сумі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА

11.03.2020 року