ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 646/261/19

провадження № 22-ц/818/4425/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмету спору Харківська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Замніус Майї Віталіївни представника Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2020 року в складі судді Шелест І.М.,

у с т а н о в и в :

В січні 2019 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі Департамент ХМР) в особі представника Василенка Ігоря Юрійовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги щодо предмету спору Харківська міська рада, та просив стягнути з відповідача до бюджету міста Харкова суму заборгованості за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова в розмірі 280 704,01 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа підсудна Червонозаводському районному суду м. Харкова, підстави для повернення чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2020 року позовну заяву Департаменту ХМР передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що сума, заявлена до стягнення Департаментом ХМР, є розміром пайової участі ОСОБА_1 за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова, як власника реконструйованих нежитлових приміщень № № 8, 11, 13, 17 19 першого поверху нежитлової будівлі літ. «А-1» по АДРЕСА_1 . Отже, спір виник з приводу нерухомого майна, яке територіально знаходиться на території Московського району м. Харкова. Тому, за правилами частини першої статті 30 ЦПК України, позов повинен розглядатись за правилами виключної підсудності в Московському районному суді м. Харкова.

28 липня 2020 року ОСОБА_2 представник Департаменту ХМР подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до Червонозаводського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предметом позову в даному спорі є вимога про стягнення грошових коштів, а саме заборгованості, яка виникла у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова. Отже, спір безпосередньо не пов`язаний з нерухомим майном, а тому правові підстави для визначення підсудності за частиною першою статті 30 ЦПК України відсутні.

ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Замніус М.В. представника Департаменту ХМР на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 353 та частиною другою статті 369 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року задоволено позов Департаменту ХМР до ОСОБА_1 , третя особа ХМР, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Предметом позову у даній справі є стягнення з ОСОБА_1 до бюджету міста Харкова суми заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова в розмірі 280 704,01 грн.

Частиною першою статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (частина перша статті 30 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно з частинами п`ятою, дев`ятою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, зобов`язання щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту виникають при проведенні будівельних робіт, в тому числі і реконструкції, стосовно нерухомого майна.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у цивільній справі № 640/16548/16-ц, провадження № 61-12234св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74120866).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки вимога Департаменту ХМР стосується стягнення з ОСОБА_1 коштів у зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова, що виникли при проведенні реконструкції нежитлових приміщень нежитлової будівлі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при визначенні підсудності застосуванню підлягає частина перша статті 30 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2020 року є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, правові підстави для її скасування відсутні.

Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 353, ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Замніус Майї Віталіївни представника Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова