Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2950/19
Провадження №: 2/332/125/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2020 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді Яцуна О.С.,
за участю секретаря Коваль В.А.,
представника позивача Нікітіна А.В ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -
Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у нежитловому приміщенні, власницею якого вона є, опалювальні прилади відсутні, наявні лише транзитні теплоізольовані трубопроводи загальнобудинкової системи опалення. У зв`язку із тим, що у неї виникла заборгованість з оплати за теплопостачання, відповідач на підставі п. 1.2 Договору мав припинити теплопостачання, а саме здійснити вихід до нежитлового приміщення та скласти акт про відсутність опалювальних приладів. Також, відповідач зазначила, що розрахунок основного боргу складений на ім`я ОСОБА_4 , а отже, до неї не має ніякого відношення.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 , позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, надав пояснення щодо розрахунку основного боргу.
Представник відповідача ОСОБА_2 , проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що він є спеціалістом в галузі теплоенергетики та пояснив, що відповідно до виконаного ним технічного звіту з розрахунку фактичного теплового навантаження на опалення, сумарна тепловіддача у вбудоване нежитлове приміщення № ІІ підвалу літ.А-5, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 547,07 ккал/год. Всупереч зазначеному, при розрахунку обсягу спожитої теплової енергії вказаного приміщення Концерн «МТМ» взяв за основу теплове навантаження приміщення 0,013049 Гкал/год. ОСОБА_6 пояснив, що ним при виконанні технічного звіту взято за основу фактичну тепловіддачу транзитних труб загальнобудинкової системи опалення, оскільки в приміщенні відсутні батареї, і наявний лише трубопровід.
Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії в нежитлове приміщення загальною площею 193,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , частина нежитлового приміщення ІІ підв. (літ.А-5) власником якого є ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.04.2017 і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 84110368 від 03.04.2017 (а.с.18-20).
Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Факт надання теплової енергії підтверджено актами обстеження, розрахунком теплового навантаження, актами передання теплової енергії та рахунками (а.с.21-23, 27-38).
На адресу відповідача ОСОБА_3 Концерном «МТМ» направлялися рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, факт відправлення підтверджується реєстрами на відправку кореспонденції (а.с. 39-43).
Зворотні трубопроводи, які проходять через нежитлове підвальне приміщення відповідача (а.с.23), відноситься до внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Через трубопроводи зворотного току теплоносія, які встановлені у вказаному нежитловому приміщенні здійснюється постачання теплової енергії (надається послуга з централізованого теплопостачання) споживачам, які проживають в даному багатоквартирному будинку.
Відповідно до вимог ст.ст. 68, 162 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги, тобто за фактично отриману теплову енергію.
Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання.
Так, у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі N 6-59цс13 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію.
З придбанням у власність нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку у відповідача ОСОБА_3 , як його власниці, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.
Предметом спору і об`єктом цивільно-правових відносин є надання у належне відповідачу приміщення теплової енергії, яка була фактично отримана споживачем від наявних трубопроводів, розташованих у нежитловому приміщенні.
Належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.
Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією від 03 жовтня 2007 року № 1198 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.
У вказаному нежитловому приміщенні відповідача розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 нарахування здійснювалися за нормативами (нормами) споживання у відповідності до Керівного технічного матеріалу (КТМ) 204 Україна 244-94, з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії.
Враховуючи, що договору між сторонами укладено не було, тому позивач під час вирахування щомісячного обсягу спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , частина нежитлового приміщення ІІ підв. (літ. А-5) застосовував теплове навантаження у розмірі 0,013049 Гкал.
Концерн «МТМ» щомісячно розраховував сплату за використану теплову енергію для надання послуги з централізованого опалення за показами будинкового приладу, згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630, таким чином:
1)Теплове навантаження приміщення - нормативне, Qприм.ктм, Гкал / год
Qприм.ктм = Qктм х Sприм., де: Qктм норма споживання теплової енергії згідно КТМ, ккал/год х м2; Sприм. площа нежитлового опалюваного приміщення, м2
2) Обсяг теплової енергії, фактично спожитої приміщенням, відповідно показу будинкового приладу обліку, Qприм.факт, Гкал / год
Qприм.факт = (Qприм.ктм х Qпо) / Qбуд., де: Qпо - обсяг теплової енергії відповідно до показу будинкового приладу обліку, Гкал / год; Qбуд. - теплове навантаження будинку, Гкал / год
3) Нарахування за кількість теплової енергії, використаної для надання послуги з централізованого опалення частини будинку нежитлового опалювального приміщення, Zопал., грн.
Zопал. = Qприм.факт х В х t, де: В встановлений тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб інших осіб (крім населення), згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, грн. за ГКал; t кількість годин споживання теплової енергії у розрахунковому місяці у разі відсутності приладу обліку, год.
Суд відхиляє доводи відповідача стосовно заперечень проти розрахунку теплового навантаження, оскільки у разі незгоди відповідача щодо обсягів подачі теплової енергії у вказане нежитлове приміщення, а відтак і розмірів (розрахунку) теплового навантаження, сторона відповідача мала звернутись до Концерну «МТМ» з приводу неякісно наданих послуг протягом опалювального періоду. Відповідач зі скаргами на якість наданих Концерном «МТМ» послуг не зверталась, докази іншого в матеріалах справи відсутні.
Крім того, суд не приймає до уваги наданий відповідачем технічний звіт з розрахунку фактичного теплового навантаження на опалення вбудованого нежитлового приміщення № ІІ підвалу літ. А-5 від загально будинкової системи теплопостачання по АДРЕСА_1 , розроблений фізичною особою інженером-проектувальником ОСОБА_7 , та додаток № 4 від 06.07.2020 до зазначеного звіту, оскільки суду не надано доказів, що ОСОБА_7 має повноваження на здійснення такого роду розрахунків (а.с.117-146, 161-164).
Договір № 704446 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (а.с.10-16) підготовлений позивачем 01.10.2018, залишається не підписаним відповідачем, але теплова енергія за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року надавалась, тобто відповідач ОСОБА_3 перебуває у фактичних договірних відносинах з Концерном «МТМ».
Обов`язок вчинення дій, спрямованих на укладення договору на постачання теплової енергії, покладається саме на споживача. Невчинення таких дій має наслідком безоплатне споживання поставленої теплової енергії, що суперечить положенням Закону України «Про теплопостачання».
Актами перевірки теплопостачання нежитлових приміщень зафіксовано, що через нежитлове приміщення проходять трубопроводи зворотного теплопостачання та стояки внутрішньо-будинкової системи опалення, а отже ОСОБА_3 , як власник нежитлового приміщення, є споживачем теплової енергії.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення вартості спожитої енергії задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08 липня 2020 року.

Суддя: О.С. Яцун