Провадження №6/522/481/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

за участі секретаря судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування заяви вказує, що виконання даного рішення за станом на теперішній час не є можливим у зв`язку зі скрутним положенням заявника, утриманням неповнолітніх дітей та відсутністю постійного місця роботи.

У зв`язку з викладеним відповідач просить про розстрочення виконання рішення.

У судове засідання 23 листопада 2020 року належним чином сповіщені учасники справи не з`явились, про дату та час слухання справи сповіщались належним чином. Від адвоката позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без особистої участі, заяву підтримав.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, однак, скористався своїм правом та надав до суду заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення суду, в котрому проти задоволення заяви заперечував, просив відмовити в її задоволенні, оскільки заявником не наведено поважності розстрочки виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву, вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти на утримання (аліменти) доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитинною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 трирічного віку, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 1280 грн. на користь держави.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси набрало законної сили, на його виконання видано виконавчий лист.

Як роз`яснено в узагальненні проведеному Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконується частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконання рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3, 7 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно ч. 1 ст. 33 України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року за №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо).

Мотивами заявника є те, що виконання рішення станом на теперішній час не є можливим у зв`язку зі скрутним положенням заявника, утриманням неповнолітніх дітей та відсутністю постійного місця роботи, які приймаються судом як поважні та вказують на неможливість виконання рішення у повному обсязі на поточний момент.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку слід задовольнити, розстрочити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по цивільній справі № 522/10808/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - рівними частками, з дня постановлення ухвали 23 листопада 2020 року по 28 травня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, - задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2017 року по цивільній справі № 522/10808/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, - рівними частками, з дня постановлення ухвали 23 листопада 2020 року по 28 травня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 24 листопада 2020 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена