12.03.2020 Справа №489/7532/18
Провадження №2/489/80/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Матяєвою С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що зазначена квартина належала на праві спільної сумісної власності її батькам: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року, тобто кожному зі співвласників квартири належать Ѕ частки. Проте, реальний поділ квартири між співвласниками не проводився. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер ОСОБА_3 , спадкоємцями після його смерті є його дружина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як його донька. Інших спадкоємців немає. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 , після її смерті спадкоємцем першої черги є ОСОБА_1 . Для оформлення спадкових прав, у визначений законом строк, вона звернулася до нотаріальної контори, проте, їй було відмовлено, оскільки за життя її мати ОСОБА_2 не оформила свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року виданого Службою приватизації житлового фонду Миколаївського геріатричного будинку - інтернату, зареєстрованого в ММБТІ 18.05.1998 року за реєстраційним № 20483.

Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 29.04.2014 року, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54,0 кв. м., житловою площею 20,6 кв. м., станом на 28.12.2012 року зареєстрована за: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року виданого Службою приватизації житлового фонду Миколаївського геріатричного будинку - інтернату. Самочинно збудовано: загальна площа збільшена на 11,0 кв. м., житлова площа зменшена на 12,4 кв. м., за рахунок переведення житлової прибудови літ. 4А1 у нежитлову (2012 р.) зі збільшенням у розмірах по площі забудови на 7,9 кв. м., загальною площею 8,1 кв. м. та збільшенням сіней літ. 4а (2012 р.) у розмірах по площі забудови на 5,0 кв. м., загальною площею 2,9 кв. м.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, з цього слідує, що кожному із співвласників квартири належить по Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . Реальний поділ квартири між співвласниками не проводився.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с 59).

ОСОБА_1 зареєструвала шлюб 21 червня 1985 року та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », свідчення чого є копія актового запису про реєстрацію шлюбу № 751 від 21.06.1985 року. Шлюб який розірвано 08 лютого 1990 року та при розірванні шлюбу прізвище позивач не змінювала, свідченням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Житлово - експлуатаційної контори від 22.01.2014 року за вих. № 82/01-03, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 з 05.09.1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , з 26.06.1972 року по 14.04.2013 року; ОСОБА_1 , з 13.09.2006 року по теперішній час; ОСОБА_5 з 13.09.2006 року по теперішній час; ОСОБА_6 з 13.09.2006 року по теперішній час.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

27 лютого 2014 року до Другої миколаївської державної нотаріальної контори звернулася з заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27 лютого 2014 року до Другої миколаївської державної нотаріальної контори звернулася з заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рябоконь К.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 оскільки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме в розділі «Реєстр прав власності на нерухоме майно», містяться дані про іншу особу, яка має право власності на спадкову квартиру.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 119/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 НОМЕР_5 та матеріалами спадкової справи № 120/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 НОМЕР_6 .

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 12.03.2014 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2000 року виданого Миколаївським геріатричним будинком - інтернатом, свідоцтва про право на спадщину від 31.08.2011 року виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1807.

Юридичний департамент ММР направив директору КП ММБТІ запит, для встановлення невідповідності даним реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостям наданим позивачем у позові стосовно квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 23.05.2019 року за вих. № 1353, з матеріалів архівної справи за адресою: АДРЕСА_4 , існує два житлових будинки в яких зареєстровано квартиру АДРЕСА_2 :

Станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 двокімнатну (загальною площею 54,0 кв. м., житловою площею 20,6 кв. м.) зареєстровано за ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року виданого Службою приватизації житлового фонду Миколаївського геріатричного будинку - інтернату, зареєстровано в МБТІ 18.05.1990 р. Квартира знаходиться за літ. 4А-1 - на другому поверсі.

Станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 трикімнатну (загальною площею 51,3 кв. м., житловою площею 37,7 кв. м.) зареєстровано за ОСОБА_7 в цілому на підставі: свідоцтва про право власності на житло від 30.11.2000 р., виданого Миколаївським геріатричним будинком - інтернат, зареєстрованого БТІ 02.03.2001 р. на 1/2 частину; свідоцтва про право на спадщину від 31.08.2011 року р№ 1-1807, посвідченого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в БТІ 19.09.2011 року на 1/2 частину. Квартира знаходиться за літ. А-2.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Судом визнається доведеною належність квартири АДРЕСА_1 померлій особі на момент смерті.

Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 16.05.2013 року не передбачено порядок реєстрації правовстановлюючого документу про право власності на майно померлої особи.

Таким чином у позивачки відсутня можливість в позасудовому порядку оформити спадщину.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «12» березня 2020 року.