Справа № 212/6575/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участі секретаря судового засідання - Нестеренко В. В., розглянувши в порядку ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільній сумісній власності, поділ спільного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя. Здійснити поділ майна квартири розташованої за вказаною адресою та визнати нею право власності на 1/2 частину квартири.
В обґрунтування позову вказала, що 03 вересня 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який розірвано 23 квітня 2019 року, Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. У період перебування у шлюбі ними була придбана за договором купівліпродажу вказана вище квартира. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зазначеної квартири.
Оскільки, майно було придбане в період шлюбу, воно належить сторонам, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року розгляд справи у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 03 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 598 (а.с.9).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року шлюб між подружжям розірваний (а.с.10).

Судом встановлено, що в період шлюбу, сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме мано, а саме квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21 червня 2018 року (а.с.11).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 128399338 від 21.06..2018 року вбачається, що двокімнатна квартира розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею (кв.м) 51.8, житлова площа (кв.м) 32,3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2-1445, виданий 21.06.2018 року Другою криворізькою держаною нотаріальною конторою, Криворізький міський і нотаріальний округ (а.с.14).

Згідно зі звітом з незалежної оцінки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », у відповідності до якого ринкова вартість квартири станом на 14.06.2019 року становить 122 000,00 грн. (а.с.17-20).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, вказане майно було набуто сторонами за час їх шлюбу, а тому є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним.

Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч.ч.1, 2, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 3 ст. 370 Цивільного кодексу України визначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11).

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що спірне майно є спільним майном подружжя, а їх частки як дружини та чоловіка є рівними, у зв`язку із чим, має бути поділено між ними, виходячи із загальної вартості всього майна та відсутності заперечень з боку відповідача, наступним чином: визнати за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 право власності по 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем в суді не заявлено про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1830,00 гривень.

Керуючись ст.ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України,ст. ст. 3, 11, 16, 257, 367-368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. 4, 5, 12, 57, 76, 141, 247, 259, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у спільній сумісній власності, поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1830,00 гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано 11 березня 2020 року.

Суддя Н. М. Ваврушак