Справа № 204/7588/19
Провадження № 2/204/298/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
04 березня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Голушко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 50 103 грн. 38 коп.;
- стягнути з відповідача витрати по сплаченому судовому збору та витрати на правову допомогу.
06.07.2018 року приблизно о 23 год. 50 хв. в м. Дніпро на перехресті пр.Слобожанський - вул. Байкальська мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тоуоtа Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volvo FMX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volvo FMX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику автомобіля - матеріального збитку.
Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2018 року по справі №202/5234/18 та постанови від 20.09.2018 року по справі №202/5229/18 вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з обопільної вини обох учасників ДТП.
В судове засідання позивач не з`явився, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення
Відповідач в судове засідання, повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № НОМЕР_4 Управління Патрульної поліції у місті Києві Національної поліції, 06.07.2018 року о 23.50 у м. Дніпро, просп. Слобожанський, ЕО 610, сталося лобове зіткнення автомобіля «Тоуоtа Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volvo FMX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . ОСОБА_4 водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП (арк.с.16).
Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. (арк.с.17).
Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. (арк.с.18).
09.07.2018 року складено АКТ огляду колісного транспортного засобу «Volvo FMX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказано найменування деталей та характер їх пошкоджень (арк.с.21).
Відповідно до рахунку на передоплату № LT-DP1802121 від 10.07.2018 року ПП «Техносервісінформ», сума ремонтних робіт та запчастин автомобіля: модель FM, № шасі НОМЕР_5 , рег.№ НОМЕР_2 , склала НОМЕР_6 , 40 грн (арк.с.22).
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування ТОВ «УЛФ ФІНАНС» сума страхового відшкодування складає 299186 грн. 75 коп. (арк.с.23).
Відповідно до повідомлення ПрАТ Страхової компанії «Брокбізнес» від 10.12.2018 року вих. № ЦВ 709/50/У на адресу ПрАТ «СК «ВУСО», ПрАТ Страхова компанія «Брокбізнес» прийняло рішення про виплату ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Volvo FMX», державний номер НОМЕР_2 , згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 3106068 від 15.02.2018 р. Виплата страхового відшкодування здійснена в строки передбачені законодавством в розмірі 99, 490 грн. (арк.с.89).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.
Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування». Позивач виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом ст. 993 ЦК України, ст. 990 ЦК України, ЗУ «Про страхування» суд приходить до висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Судом встановлено факт виконання ПрАТ « СК «ВУСО» своїх зобов`язань перед ТОВ «УЛФ Фінанс», шляхом виплати суми страхового відшкодування в загальному розмірі 299 186, 75 коп., у зв`язку з чим право зворотної вимоги до ОСОБА_2 у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло на законних підставах, доказів протилежного відповідач суду не надав.
Крім того, 11 липня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №11/07/2019 про відступлення права вимоги за яким ПрАТ «СК «ВУСО» передало відступило новому кредитору ФОП ОСОБА_1 свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення грошові кошти, у тому числі за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України в результаті укладання договору відступлення права вимоги новий кредитор одержує всі права першого кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з вимогами чинного законодавства України, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу як до, так і після ухвалення судового рішення.
Розглядаючи позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Що стосується вимоги позивача про відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, вона підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача та про задоволення останніх в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.22, 514, 993, 1166, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.1-16, 28-32, 38-44, 57-63, 66, 79, 80, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 280-282, 294, 352-355 ЦПК України, суд, -
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завдані збитки в порядку регресу у сумі 50 103 (п`ятдесят тисяч сто три) грн. 38 (тридцять вісім) коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук