Ухвала

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 265/4815/18

провадження № 61-5584ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2019 року у складі судді

Шиян В. В.та постанову Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у складі колегії суддів Зайцевої С. А., Пономарьової О. М., Ткаченко Т. Б., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позов мотивувала тим, що з 12 липня 1974 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від

11 вересня 2019 року. Під час перебування в шлюбі з відповідачем, у 1983 році сторони отримали у власність двокімнатну кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , членом житлово-будівельного кооперативу «Орджонікідзевський-144» є відповідач. Пайові внески за вказану кооперативну квартиру були сплачені за рахунок спільних коштів подружжя. Посилаючись на те, що зазначена квартира є спільним майном подружжя, позивач просила суд визнати за нею права власності на 1/2 частку спірної квартири.

За період шлюбу з відповідачем на його ім`я були придбані два автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до звіту експерта ПП «Капітал Експерт» ОСОБА_4 складає 240 000,00 грн, та автомобіль ВАЗ 2104, державний номерний знак НОМЕР_2 . Згідно з листа директора

ТОВ «Укравтоекспертиза» Хартинова Б. Б. , середня вартість по Україні технічно справного колісного транспортного засобу - легкового автомобіля ВАЗ-2104,

1993 року випуску, станом на 08 жовтня 2018 року складала 29 208,21 грн. На час розгляду справи позивачу стало відомо, що відповідач розпорядився спірними автомобілями без її згоди, у зв`язку з чим вона просила стягнути на її користь половину вартості зазначених автомобілів в розмірі 134 604,10 грн.

Також, під час шлюбу сторони набули нежиле приміщення - гараж АДРЕСА_2 в гаражному кооперативі «Олімпійський -25». Вартість гаражу відповідно до звіту експерта ПП «Капітал-експерт» Демко М . В. складає 72 580,0 грн. Зазначений гараж позивач просила виділити відповідачу, стягнувши на її користь половину його вартості 36 290,00 грн.

На депозитних рахунках відповідача зберігаються грошові кошти у загальній сумі - 46 264, 50 грн, які також є спільною сумісною власністю подружжя а тому, просила стягнути на її користь 1/2 частину вкладів у розмірі - 23 132, 25 грн.

Крім того, зазначала, що під час шлюбу з відповідачем ними була придбана різна побутова техніка та меблі, відповідно до звіту про оцінку майна станом на

26 квітня 2018 року вартість зазначеного майна складає 55 165,00 грн. Просила провести поділ придбаних під час шлюбу з відповідачів меблів та побутової техніки та виділити їй в натурі телевізор Samsung вартістю 2 100 грн, диван «Малютка» - вартістю 1 867,00 грн, м`ясорубку електричну Braun вартістю 1 411,00 грн, прасувальну дошку вартістю 691,00 грн, килим синтетичний вартістю 384,00 грн, килим натуральний вартістю 1 950,00 грн, набір посуду Vinzer вартістю

3 728,00 грн, а всього майна на суму 12 131,00 грн. Меблі та побутову техніку загальною вартість 43 034 грн. просила виділити відповідачу.

Посилаючись на те, що загальна вартість майна, що підлягає поділу між нею та відповідачем, за вирахуванням вартості квартири, яка залишається в спільній власності сторін, складає 443 217,50 грн (708 347,5 грн. - 265 139 грн.). Виходячи із такого розрахунку частка позивача в спільному майні подружжя складає

221 606,75 грн, з відрахуванням із цієї суми вартість меблів та побутової техніки на яку вона претендує в сумі 12 131 грн., позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 209 477,75 грн, тобто вартість половини майна яке було придбане нею та відповідачем під час їх шлюбу.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнано за

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі

120 000 грн. у якості грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля Skoda Oktavia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення - гаражу АДРЕСА_2 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Олімпійський - 25» за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі

23 132, 25 грн в якості грошової компенсації вартості 1/2 частини банківських вкладів, що зберігалися на рахунках ОСОБА_8 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у якій заявник просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від

15 листопада 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року в частині визначення розміру компенсації вартості 1/2 частини автомобіля Skoda Oktavia, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та стягнення з відповідача судових витрат, та направити в цій частині справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у даній справі є вимоги про поділ майна подружжя, шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частини квартири загальною вартістю 265 139,00 грн, стягнення половини вартості спільного нерухомого майна подружжя у розмірі 209 477,75 грн та виділення в натурі у власність позивача предметів домашнього вжитку загальною вартістю 12 131,00 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, частини четвертої статті 274 ЦПК.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від

15 листопада 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак