Справа № 308/2504/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

секретаря Боти О.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

10.03.2020 заявницею ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить зупинити стягнення по виконавчому напису приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Боднар І.М. від 30.10.2017, зареєстрованому в реєстрі №10327, у виконавчому провадженні ВП №55490327.

Заява мотивована тим, що в січні 2018 року заявниця отримала постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №55490327 за вищевказаним виконавчим написом приватного нотаріуса, згідно з яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 125624, 05 грн. заборгованості у безспірному порядку. Заявниця вважає, що даний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, тому вона має намір оскаржити такий в судовому порядку, а до подачі позову просить суд на підставі п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК зупинити стягнення по виконавчому напису, оскільки з січня 2018 року з її заробітної плати стягується 20% на його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявниця подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, мотивуючи вказане тим, що протягом десяти днів від 10.03.2020 вона має намір подати позов, в якому оскаржуватиме виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Боднар І.М. від 30.10.2017, за яким відкрито виконавче провадження і здійснюється стягнення з її заробітної плати. При цьому, суд враховує, що про наявність виконавчого провадження, підстав для його відкриття, а також проведення стягнення з заробітної плати, заявниці було відомо з січня 2018 року, тобто з вказаного часу до 10.03.2020 заявниця не здійснювала заходи щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса.

Статтею 151 ЦПК України регламентовано вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову. Так, п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Так, заявниця в розглядуваній судом заяві, просить зупинити стягнення по виконавчому напису, мотивуючи таке прохання тим, що з січня 2018 року по день подання заяви (прим. 10.03.2020) з її заробітної плати здійснюється стягнення у розмірі 20% на виконання такого, зазначаючи, що всього стягнуто 44400, 47 грн. При цьому на підтвердження вказаного в заяві та додатках до такої відсутні будь-які відомості про місце роботи заявниці, не додано підтверджуючих документів, що з її заробітньої плати дійсно відбувається стягнення по вищевказаному виконавчому провадженню, в якому розмірі та з якого часу. Окрім цього, у заяві про забезпечення позову не зазначено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі реалізацією заявницею її наміру по зверненню до суду щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин, суд вважає, що розглядувана заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а отже є підставою для її повернення заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , поданудо пред`явлення позову, про забезпечення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернути заявниці.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов