ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9598/20 Справа № 182/1428/20 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач за первісним позовом: ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2

розглянувши в порядкуп. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Барильській Аллі Петрівні, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2020 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Барильській Аллі Петрівні в обґрунтування якої зазначено, що суддя Барильська А.П., при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди не зважала на докази та свідчення ОСОБА_2 про булінг в колективі та винесла рішення про відмову інваліду другої групи, єдиному годувальнику у родині, самотній матері в захисті законних прав.

ОСОБА_2 вважає, що суддею Барильською А.П. відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, яка подана з пропуском строку на апеляційне оскарженя.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку п. 8 ст. 40 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши доводи заяви про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Барильської А.П., колегія суддів, приходить до наступного висновку.

Статтями 36-37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду (рішення Європейського Суду з прав людини "Білуха проти України").

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

За об`єктивним критерієм слід визначити, чи існували переконливі факти, які б давали підстави для сумнівів у безсторонності судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Викладенні заявником ОСОБА_2 в заяві доводи, колегія суддів вважає такими що ґрунтуються на припущеннях та надуманими та спрямовані виключно з метою тиску на суд.

Враховуючи відсутність перелічених у ст.ст. 36-37 ЦПК України підстав для відведення судді Дніпровського апеляційного суду Барильської Алли Петрівни від участі в розгляді справи, встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді і відсутність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі викладеного, колегія суддів передає заяву ОСОБА_2 про відвід судді Дніпровського апеляційного суду Барильській Аллі Петрівні до апарату Дніпровського апеляційного суду для забезпечення виконання вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 182/1428/20 передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для визначення судді, в порядку, передбаченому ст. 40 ч.3 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: