Дата документу 12.03.2020 Справа № 333/2429/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/2429/18Головуючий у 1-й інстанції Піх Ю.Р. Повний текст рішення складено 25.10.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/293/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та коштів на утримання

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-3), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь:

- на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

- на її утримання у розмірі ј частини із всіх видів заробітку до досягнення сином трирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що вона перебувала у шлюбі з 04.06.2016 року з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю першої інстанції Піх Ю.Р. (а.с. 12).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 13) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 червня 2018 року (а.с. 21-22) позовні вимоги ОСОБА_3 у цій справі задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2019 року (а.с.61) вищезазначене заочне рішення суду першої інстанції скасовано в порядку задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 (а.с. 35-42), справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цієї справи.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року (а.с. 79-80), з урахуванням ухвали від 13 листопада 2019 року про виправлення описки (а.с. 83), позовні вимоги ОСОБА_3 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 15.05.2018 року до 07.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 07.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 15.05.2018 року до 07.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 07.11.2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 84-88) просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 15.05.2018 року до 07.11.2018 року, та в подальшому стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 07.11.2018 року скасувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні даної вимоги відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 103).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 116), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 119).

Позивач ОСОБА_3 подала відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 121-124).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді замість 40 суддів за штатом фактично працює 18 суддів).

Відводів суддям апеляційного суду учасниками цієї справи у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі в апеляційному порядку лише в частині стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на її утримання, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 і лише в оскаржуємій частині лише в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною трьох років.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у цій справі в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною трьох років у вищезазначений спосіб, керувався ст. 84 СК України та виходив із такого.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, що передбачено ч. 2 ст. 84 СК України.

Як встановлено із матеріалів справи, відповідач не працює, має на утриманні ще одну малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 30.01.2018 року.

На підставі чого, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, до народження дитини ОСОБА_5 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі ј частини із усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після народження - у розмірі 1/6 частини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, не відповідає.

У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи у цій частині.

Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи у цій частині; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими у цій частині; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи у цій частині; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у цій частині, висновки суду першої інстанції у цій частині ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

У тому числі на припущеннях ґрунтуються висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у суді першої інстанції визнавав позовні вимоги позивача в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

В апеляційній скарзі у цій справі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (а.с. 85) категорично цей факт заперечує.

Крім того, цей факт спростовується відзивом відповідача ОСОБА_1 в особі його представника - адвоката Бабіч С.А. на позов позивача у цій справі (а.с.68) та звукозаписом судового засідання у цій справі за участю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бабіч С.А. у суді першої інстанції від 16.10.2019 року, наявним у матеріалах цієї справи.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що ч. 2 ст. 84 СК України підлягає застосуванню з урахуванням положень ч. 4 цієї статі.

За змістом якої: «Право на утримання …дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_3 у цій справі в частині її позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на її утримання з дати подачі позову і до досягнення дитиною трьох років, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Позивач ОСОБА_3 та її представник не надали суду першої інстанції у цій справі належних та допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій частині.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України, стороною позивача апеляційному суду у цій справі не надані.

Отже, позивач та її представник у цій справі не довели належними, допустимими доказами той факт, що відповідач ОСОБА_1 , який офіційно не працює, доходу не має (довідка фіскальної служби від 30.05.2019 року за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 року, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), має іншу сім`ю та малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження, копія а.с. 69), може надавати матеріальну допомогу позивачу у цій справі ОСОБА_3 , як матері, з якою проживає малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання, починаючи з дати подачі позову у цій справі 15.05.2018 року і до досягнення цією дитиною трьох років ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказом, передбаченим ст. 367 ч.ч.2, 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є довідка фіскальної служби від 11.10.2019 року відносно відповідача за 2019 року щодо відсутності доходу в останнього (а.с.93), яка видана до ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі (16.10.2019 року), та яка була додана стороною відповідача до вищезазначеної апеляційної скарги, і якою лише додатково підтверджується правильність висновків суду апеляційної інстанції у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується, є незаконним та необґрунтованим.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року у цій справі в оскаржуємій частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 15.05.2018 року до 07.11.2018 року та у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 07.11.2018 року скасувати; ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 у цій справі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367, 369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2019 року у цій справі в оскаржуємій частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову, а саме з 15.05.2018 року і до 07.11.2018 року та у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 07.11.2018 року скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 у цій справі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 12.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.