ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/4/19 Номер провадження 22-з/814/235/20 Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лукім`я» про визнання протиправною несплату грошових коштів за користування земельною ділянкою та зобов`язання сплатити грошові кошти,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною несплату СТОВ «Лукім`я» коштів за користування земельною ділянкою за період з 2007 року по 2017 рік та зобов`язати відповідача сплатити належні йому грошові кошти за користування земельною ділянкою за період з 2007 по 2017 роки.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 7 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 7 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" про визнання протиправною несплату грошових коштів за користування земельною ділянкою та зобов`язання сплатити грошові кошти - задоволено частково.

Зобов`язано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Лукім`я" нарахувати та сплатити ОСОБА_1 орендну плату за користування належної йому земельної ділянки площею 3,40 га протягом 2015- 2017 років.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на його користь суму орендної плати в розмірі 31483 грн. у період за 2015-2017 роки.

Заява обґрунтована тим, що суд ухвалюючи рішення не взяв до уваги надані ним власні розрахунки щодо заборгованої підприємством суми орендної плати, які були зроблені на підставі офіційних документів.

Колегія суддів перевіривши матеріли справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про постановлення додаткового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, матеріалами справи доводиться, що рішенням місцевого суду ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову до СТОВ "Лукім`я" про визнання протиправною несплату грошових коштів за користування земельною ділянкою та зобов`язання сплатити грошові кошти, а постановою Полтавського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд дійшов висновку щодо порушеного права позивача на отримання орендної плати за 2015-2017 роки, тобто в межах строку позовної давності.

Разом з цим, з огляду на не зазначення конкретних сум за кожен рік оренди, які підлягали стягненню, апеляційний суд зобов`язав відповідача ТОВ «Лукім`я» нарахувати та сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2015-2017 роки. При цьому апеляційний суд виходив з того, що позивачем не було зазначено та відповідно не було доведено належними та допустимими доказами конкретний розмір орендної плати, яка підлягала стягненню за кожен рік окремо, що позбавило колегію суддів визначити розмір грошових коштів, які підлягали б стягненню з орендаря на користь орендодавця в межах строку позовної давності.

Через рік після ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення по справі, позивач ОСОБА_1 , взявши до уваги мотивувальні висновки колегії суддів та підстави для часткового задоволення позовних вимог, звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, приєднавши до неї власний розрахунок розміру орендної плати 31483 грн. за користування земельною ділянкою в 2015-2017 роках.

На підставі вказаного розрахунку поссить ухвалити додаткове рішення, оскільки суд, вирішивши питання про захист його порушеного права, не зазначив точної грошової суми, яка підлягала до стягнення в якості орендної плати в межах строку позовної давності.

За змістом ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до п.п. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Саме посилаючись на вказані процесуальній норми, колегія суддів в своєму рішенні зазначила, що заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача сплатити йому орендну плату, ОСОБА_1 взагалі не зазначив конкретний розмір такої орендної плати як за кожен рік окремо, так і загальної суми, що позбавило апеляційний суд визначити конкретний розмір грошових коштів в якості орендної плати, який підлягає стягненню в межах строку позовної давності.

Таким чином, при прийнятті рішення по справі, колегія суддів висловилась з приводу вимоги позивача про визнання протиправною несплату орендарем орендної плати та зобов`язання сплатити останню орендодавцю ОСОБА_1 .

Таким чином, не підлягає задоволенню вимога позивача про постановлення по справі додаткового рішення в частині визначення точної грошової суми орендної плати, розмір якої останній доводить власними розрахунками, оскільки вказане питання вже було досліджено апеляційною інстанцією при розгляді апеляційної скарги, з приводу чого висловлені вмотивовані висновки та постановлено судове рішення про часткове задоволення позову у спосіб, який просив позивач, а саме шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити кошти за користування земельною ділянкою за вказані роки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вже звертався до апеляційного суду із заявою про постановлення додаткового рішення з цих самих підстав.

Так, ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 06.02.2020 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення, з тих підстав, що не зазначення точної грошової суми орендної плати, яка підлягає стягненню з орендаря в межах строку позовної давності, не може розцінюватись як підстава для постановлення додаткового рішення в розумінні ст. 270 ЦПК України, оскільки цим обставинам в судовому рішенні була надана своя правова оцінка та відмовлено в їх задоволенні внаслідок недоведеності.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає достатніх процесуальних підстав для постановлення по справі додаткового рішення, в зв`язку з чим заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 270, 381 ч.2 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.