Справа № 487/560/19
Провадження № 4-с/487/26/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюби Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеною скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбою Н.М. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 січня 2020 року у виконавчому провадженні №60042089. Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 14 січня 2020 року у ВП №60042089 складений головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбою Н.М., що складається з 187 158 (сто вісімдесят сім тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 21 копійка. Зобов`язати головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбу Н.М. зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №60042089 з урахуванням того, що Стягувачем отримано 1/2 частку від суми продажу квартири, а також той факт що Заявником сплачені кредитні зобов`язання одноосібно.

Представник скаржника підтримала вказану скаргу з мотивів викладених у скарзі. Державний виконавець заперечив проти задоволення скарги.

Представник зацікавленої особи заперечив проти задоволення скарги.

Дослідивши скаргу, наявні матеріали, вислухавши пояснення сторін суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

13 вересня 2019 року за заявою Стягувана - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Чернявською А.Б., на виконання судового наказу №487/560/19 виданого 09.04.2019 року Заводським районним судом м.Миколаєва, було відкрито виконавче провадження № 60042089 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

25 січня 2020 року на адресу Боржника, надійшли: Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 21.12.2019 року за №6287814.23.36/2; Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 20.12.2019 року; Постанова про арешт майна Боржника від 20.12.2019 року.

Відповідно до вищезазначеного Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 21 грудня 2019 року, станом на 21 грудня 2019 року у боржника - ОСОБА_1 , наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір доходу якої згідно розрахунку від 20.12.2019 за період з 21.01.2019 по 30.11.2019 становить 186 049 (сто вісімдесят шість тисяч сорок дев`ять) гривень 21 копійка, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

З отриманого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.12.2019 року, заборгованість по аліментам станом на 30.11.2019 року складає 4 232 (чотири тисячі двісті тридцять дві) гривні 71 копійку. Тобто, відповідно з даного розрахунку заборгованість зі сплати аліментів не перевищує сукупний розмір відповідних платежів за три місяці.

А відповідно до Постанови про арешт майна боржника від 20.12.2019 року у ВП №60042089, - встановлено заборгованість зі сплати аліментів що перевищує сукупний розмір відповідних платежів за три місяці. Внаслідок чого, з метою забезпечення реального виконання рішення, накладено арешт на все майно, що належить Боржнику

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. Зет. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 2 ст. 2 та ст. 10 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно доч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.ч.1, 3, 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

П. 4. розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р. (далі Інструкція), зокрема, передбачає, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195Сімейного кодексу України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст.74 Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно доч.3 ст.195 Сімейного Кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Постановою КМУ від 26.02.1993р. №146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

У пп. 19 п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою КМУ від 26.02.1993р. №146 зазначено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з інших видів заробітку.

Дослідивши оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментах, суд приходить до висновку що дохід від продажу майна, не є доходом, на який розповсюджується стягнення аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, ст.ст.11, 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюби Н.М. - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбою Н.М. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 січня 2020 року у виконавчому провадженні №60042089.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 14 січня 2020 року у ВП №60042089 складений головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбою Н.М., що складається з 187 158 (сто вісімдесят сім тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 21 копійка.

Зобов`язати головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Кандзюбу Н.М. зробити перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №60042089, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення (ухвали).

Суддя Д.Г. Нікітін