Справа № 529/632/20
Провадження № 2/529/185/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Петренко Л.Є.,

секретаря - Скрипник Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» в особі філії-центральної районної аптеки № 22 та Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.09.2020 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказує, що вона працювала головним бухгалтером центральної районної аптеки № 22 філії «Полтавафарм» з 09.06.2015 та за угодою сторін 07.10.2019 звільнена із займаної посади. При звільненні їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 12 437,84 грн., які вона просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку заборгованості та моральну шкоду.

18.09.2020 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

13.10.2020 постановлена ухвала суду про витребування у відповідача доказів.

На виконання вказаної ухвали суду 27.11.2020 до суду надійшов лист від відповідача, яким частково виконано ухвалу про витребування доказів.

В попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Вказала, що дійсно при звільненні з «Полтавафарм», де вона працювала головним бухгалтером аптеки № 22, що в смт.Диканька, їй не була виплачена заборгованість по заробітній платі. Така заборгованість не виплачена їй і зараз, тому була змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі 12 437,84 грн.., середній заробіток за час затримки розрахунку 85 275,02 грн.. Також просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., оскільки через невиплату відповідачем коштів була змушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Представник позивача адвокат Колотій С.М. у попередньому судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

В судове засідання 08.12.2020 представник позивача адвокат Колотій С.М. подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника.

Представник відповідачів в судове засідання на неодноразові виклики не з?явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв, відзивів на позов та інших клопотань суду не подавав.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді головного бухгалтера аптеки № 22 філії ПОКП «Полтавафарм» з 10.06.2015 по 15.10.2019, звільнена з посади за угодою сторін на підставі наказу № 353-15 від 07.10.2019, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.10).

Відповідно до довідки центральної районної аптеки № 22 ПОКП «Полтавафарм» станом на 01.02.2020 заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 12 437,84 грн.

27.11.2020 ПОКП «Полтавафарм» надано лист, відповідно до якого ОСОБА_1 має заборгованість із виплати заробітної плати станом на 08.10.2019 14 437,84 грн., (за вересень 2019 нараховано 7 131.53 грн., у жовтні 2019 року нараховано 6 380,85 грн.)

Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідач не надав суду відзив на позов, фактично не оспорив позовні вимоги позивача та не надав суду жодного належного доказу сплати позивачу заборгованості по заробітній платі. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 437,84 грн., в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100.

Судом встановлено, що позивача звільнено із займаної посади 15.10.2019, остаточний розрахунок підприємством до цього часу не проведено, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 16.10.2019 року по день винесення судового рішення (289 робочих днів).

Відповідно до листа відповідача ОСОБА_1 за вересень 2019 нараховано 7 131.53 грн., робочих днів 21, у жовтні 2019 року нараховано 6 380,85 грн., робочих днів 21, а отже середньоденна заробітна плата складає 321,7 грн.

Таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 92 971,30 грн. (289*321,7), яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки.

Щодо позовних вимог в частині моральної шкоди суд зазначає наступне.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що згідно статті 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Враховуючи, що відповідач в день звільнення та станом на час розгляду справи не розрахувався з позивачем, не виплатив належну їй при звільненні заробітну плату, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище та змусив позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 1 500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги про стягнення заробітної платі, враховуючи що позивач звільнений від їх сплати при подачі позову та на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 1693,45 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 437 грн. 84 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 92 971 грн. 30 коп., моральну шкоду в розмірі 1 500 грн. та сплачений позивачем судовий збір 1 693 грн. 45 коп., а всього 108 602 (сто вісім тисяч шістсот дві) грн. 59 коп.

Стягнути з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення з Полтавського обласного комунального підприємства «Полтавафарм» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць в сумі 7 131 грн. підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча: Л.Є. Петренко