РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Одеса Справа № 522/14202/20

Провадження № 2/522/5913/20

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кузнецової В.В.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» (м.Київ, вул. Північна, 2/58-а) про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого просить зобов`язати ТОВ «Сінево Україна» вчинити дії з встановлення відповідно до вимог чинного законодавства України пандусу або підйомника для доступу маломобільних груп населення/інвалідів до приміщення медичної лабораторії, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Сегедська, 14а, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» на її користь моральну шкоду у роз мірі 200 000,00 грн..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку спрощеного провадження на 29 вересня 2020 року.

29 вересня 2020 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення позивачу судової повістки судове засідання відкладене на 06.11.2020 року.

06.11.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання відкладене на 03.12.2020 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 12.10.2020 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №729707, виданою 27.05.2020р. безстроково.

Позивач вказує, що є інвалідом 2-ї групи у зв`язку із вадами опорно-рухового апарату та пересувається із ускладненнями, тобто, вона є людиною з обмеженими фізичними можливостями.

У неї неодноразово виникала потреба користуватись послугами медичної лабораторії ТОВ «СІНЕВО Україна», що знаходиться в м. Одесі по вул. Сегедська, 14а, але кожного разу вона стикається з тим, що їй як людині з обмеженими фізичними можливостями, не створені умови для доступу до відділення пошти, а саме - відсутній пандус, спеціальний підйомник чи інші засоби доступності для людей з порушеннями опорно-рухового апарату.

Задля фіксації порушення закону та своїх прав, задля сприяння та допомоги у припиненні цих порушень позивач звернулась до громадської організації ГО «Одеське обласне об`єднання працездатних інвалідів «Добробут І».

У результаті вказаною громадською організацією було створено комісію для перевірки наявності та стану безбар`єрного доступу для позивача, як інваліда, до вказаного приміщення. Комісією було складено Акт перевірки від 30.06.2020р., за яким встановлено відсутність безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю до приміщення пошти, та порушення вітчизняних та міжнародних норм права.

З Акту перевірки від 30.06.2020р., який було складено та підписано членами Комісії у складі представника ГО «Одеське обласне об`єднання працездатних інваліді «Добробут І» - Романюком Василем Івановичем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вбачається, що перевіривши наявність безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю до закладу за адресою: м.Одеса, вул. Сегедська, 14а, що належить/використовується ТОВ «СІНЕВО Україна», встановлено відсутність безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю.

Суд не може розцінювати, наданий позивачем Акт перевірки від 30.06.2020 року, як доказ у справі, оскільки перевірка наявності безбар`єрного доступу для осіб з інвалідністю до закладу за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 14а, у результаті якої він складений, проводилася без залучення представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на положення ДБН В.2.2- 40:2018 норми яких поширюються на проектування, будівництво нових та реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення існуючих житлових будинків та громадських будівель і споруд.

ДБН В.2.2-40:2018 затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №327 від 30 листопада 2018 року, та опубліковано 29.12.2018 року в Інформаційному бюлетені Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №12/2018.

ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд» є обов`язковим для застосування усіма юридичними та фізичними особами на території України, окрім будівництва індивідуальних житлових будинків.

Ці норми поширюються на проектування, будівництво нових та реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення існуючих житлових будинків та громадських будівель і споруд, а також на розумне їх пристосування з урахуванням потреб маломобільних груп населення (далі по тексту Позовної заяви - МГН).

Норми ДБН В.2.2-40:2018 забезпечують рівні права на використання житлових будинків і громадських будівель та споруд різними верствами населення, в тому числі МГН. У них наведені всі необхідні технічні характеристики влаштування елементів безбар`єрності, а також конкретні візуальні приклади, як це має бути реалізовано.

Відповідно до п. 4.1 ДБН В.2.2-40:2018 при проектуванні, будівництві нових та реконструкції, реставрації, капітальному ремонті та переоснащенні існуючих житлових та громадських будівель і споруд обов`язковим є забезпечення у повному обсязі вимог доступності, зручності, інформативності і безпеки. У разі якщо в існуючих житлових та громадських будівлях і спорудах неможливо у повному обсязі забезпечити вимоги доступності, зручності, інформативності і безпеки для потреб осіб з інвалідністю, з урахуванням думки громадських об`єднань осіб з інвалідністю здійснюється їх розумне пристосування.

Згідно п. 4.2 ДБН В.2.2-40:2018 доступність для МГН повинна забезпечуватися:

- фізичною можливістю і зручністю потрапляння та пересування об`єктом, прилеглою територією, отриманням послуг;

- фізичною безпекою при потраплянні на об`єкт та пересуванні в ньому , прилеглою територією, отриманням послуг;

- можливістю вільного отримання інформації про об`єкт та послуги, що надаються; вільної навігації (орієнтування) по об`єкту та прилеглою територією.

Відповідно до п. 6.1.1 ДБН В.2.2-40:2018 усі приміщення в будинку повинні бути доступними для МГН на рівні з іншими особами. При розміщенні приміщень по висоті будинку, крім сходів, необхідно передбачати пандуси, ліфти згідно з вимогами ДСТУ ЕИ 81-70, піднімальні 23.11.2018 платформи, вертикальні підйомники згідно з вимогами ДСТУ ІБО 9386-1, ДСТУ ІБО 9386-2 або інші пристрої для переміщення

Згідно п. 6.3.3.1 ДБН В.2.2-40:2018 будівлі та споруди слід обладнувати пасажирськими ліфтами та підйомниками (нахиленими або вертикальними піднімальними платформами тощо) у випадку розміщення приміщень на поверхах вище або нижче поверху основного входу до будівлі (першого поверху) згідно з вимогами ДСТУ ІБО 4190- 6, ДСТУ ІБО 9386-1, ДСТУ ІБО 9386-2, ДСТУ ЕИ 81-70, ДСТУ ?N81-71, НПАОП 0.00- 1.02. Вибір способу підйому осіб з інвалідністю і 23.11.2018 можливість дублювання цих способів підйому встановлюються у завданні на проектування.

Крім того, Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у 26-й статті стверджує, що органи державної влади і управління, підприємства (об`єднання), установи і організації (незалежно від форм власності і господарювання) зобов`язані створювати умови для безперешкодного доступу інвалідів до жилих, громадських і виробничих будинків, споруд, громадського транспорту, для вільного пересування в населених пунктах. Закон вимагає однозначно забезпечення умов доступності при проектуванні, будівництві і реконструкції будинків і споруд.

З відзиву наданого відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 раніше не зверталась до ТОВ «Сінево Україна» з жодними претензіями, зауваженнями або пропозиціями відносно предмету позову.

Таким чином, позивачка не скористалась своїм правом на звернення до Відповідача та не отримала жодної відповіді.

Жодних належних доказів бездіяльності Відповідача, які б в свою чергу підтвердили факт неналежного утримання будинкової та прибудинкової території відділення діагностичного центру ТОВ «Сінево Україна» за адресою АДРЕСА_2 , та відповідно порушення прав Позивачки, суду не надано.

Діяльність суб`єктів господарювання з медичної практики ретельно регламентується ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з медичної практики, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 2 березня 2016 р. № 285.

Відповідно до повідомлення МОЗ України від 28.07.2014 року №3517 відділення діагностичного центру ТОВ «Сінево Україна» за адресою м. Одеса по вул. Сегедська, 14а включено до основної ліцензії, відповідно, відділення діагностичного центру ТОВ «Сінево Україна» за адресою м. Одеса по вул. Сегедська, 14а повністю відповідає всім вимогам чинного законодавства України.

З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини та норми законодавства, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту протиправних дій відповідача як заподіювача шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Позивач, посилаючись на порушення її прав відповідачем, просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як роз`яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими не правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Однак, позивачем не доведено ані наявності незаконних рішень, дій чи бездіяльності, ані заподіяння йому моральних страждань, ані причинного зв`язку між діями (бездіяльністю ) заподіювача шкоди та самою завданою шкодою. Тому за умов недоведеності всіх складових для виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди, підстави для задоволення позову відсутні, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» (, адреса: м.Київ, вул. Північна, 2/58-а) про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 04.12.2020 року.

Суддя В.В. Кузнецова