Номер провадження: 22-ц/813/4352/20
Номер справи місцевого суду: 500/1727/14-ц
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України по цивільній справі за поданням державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року, Головний державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Парапір А.Д. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа (а.с. 92-94).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 рокутимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України до повного погашення боргового зобов`язання без вилучення паспорта.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року та відмовити у задоволенні подання Головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Парапіра А.Д. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У відзиві на апеляційну скаргу, Ізмаїльський міськрайонний ВДВС, посилаючись на її необґрунтованість, просить суд відмовити боржнику та його представнику в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін (а.с. 189).

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного погашення боргового зобов`язання без вилучення паспорта, районний суд виходив з того, що наявні всі встановлені законом підстави для його обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ст.6 цього Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (п.5).

Підставою для тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі, наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст.32 Закону України "Про виконавче провадження" тощо.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

В даному випадку, як вбачається зі змісту подання, обґрунтованість та вмотивованість звернення до суду із такими вимогами державний виконавець обумовлює лише наявністю невиконаного рішення суду про стягнення заборгованості.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення від виконання ОСОБА_1 обов`язків по сплаті боргу.

Так, у доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилався на те, що зобов`язання стосовно оплати боргу виконується ОСОБА_1 , зокрема починаючи з 2015 року, ОСОБА_1 , щомісяця сплачує грошові кошти на користь АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення боргу, згідно договору №2278-н від 31.01.2018 року і станом на листопад 2019 року ним сплачено 93500, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 144-168).

Окрім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.02.2015 року було скасовано ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2014 року та відмовлено у задоволенні подання ВДВС Ізмаїльського МУЮ Одеської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон (а.с. 140-142).

Також цією ухвалою апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 домовився із стягувачем про реструктуризацію боргу, що підтвердив в апеляційному суді представник ПАТ «Державний ощадний банк» - Шидерова Н.С.

Крім того, обґрунтовуючи апеляційну скаргу про скасування ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_1 працює моряком на суднах закордонного плавання (а.с.169-174), а тому тривалий час знаходиться за межами України, в той час як заборона виїзду за кордон позбавить його джерела доходу, можливості віддавати борги та в разі його обмеження в праві виїзду за кордон взагалі призведе до невиконання обов`язків щодо виконання трудового контракту, що призведе до звільнення ОСОБА_1 з роботи, що унеможливить виконання рішення суду за виконавчими листами, а тому обмеження права ОСОБА_1 виїзду за межі України порушить його права.

Тобто необхідність виїзду за кордон безпосередньо пов`язана із роботою ОСОБА_1 та впливає на його платоспроможність щодо погашення боргів.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Проте, суд постановляючи ухвалу, належним чином всіх обставин справи не з`ясував.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала судом першої інстанції постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права та відповідно до положень ст.379 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28.02.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда