ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Транс» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Транс» про солідарне відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Профіт Транс» про солідарне відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 26 грудня 2017 року о 19 год. 45 хв. сталася ДТП, за обставинами якої водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом TAD, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався на 43-му км автодороги «Добропілля-Лиман» в Слов`янському районі Донецької області зі сторони м. Краматорськ Краматорського району Донецької області в напрямку с. Сергіївка Слов`янського району Донецької області, де, при зустрічному роз`їзді, не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1., 13.1., 13.3. Правил дорожнього руху України, спричинивши механічні пошкодження транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 23 січня 2018 року по справі № 201/297/18-п ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Автомобіль марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності.

Висновком експертного дослідження судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 Д. № 95-1/18 від 16 листопада 2018 року встановлено, що матеріальна шкода, заподіяна власнику транспортного засобу марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_4 , станом на 26 грудня 2017 року складала 111 177,59 грн., вартість відновлювального ремонту - 205 572,81 грн.

Цивільно-правова відповідальність позивачки на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», а цивільно - правова відповідальність ТОВ «Профіт Транс» - ПрАТ «СК «Перша».

ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» виплатило позивачці страхове відшкодування в сумі 100 000 грн.

Таким чином, позивачка вважає, що відповідачі на підставі ст. 1194 ЦК України мають сплатити їй солідарно різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в сумі 105 572,81 грн. (205 572,81 100 000), а також відшкодувати витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1 700грн. і на послуги евакуатора в сумі 8 500грн.

Також позивачка посилається на те, що внаслідок ДТП їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних страждань від того, що було пошкоджене її майно, вона не могла користуватися автомобілем, була вимушена витрачати час на його евакуацію, оцінку шкоди, через що змінився звичайний уклад її життя, а відповідачі відмовилися добровільно виплачувати матеріальну шкоду. Вартість заподіяної моральної шкоди оцінює у 50 000грн.

На підставі викладеного, посилаючись на норми ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ТОВ «Профіт Транс» матеріальну шкоду у розмірі 105 572,81 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 700грн., витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 8 500грн., а всього 115 772,81 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000грн (а.с.4-8, 31-33).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Профіт Транс» про солідарне відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Профіт Транс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 114 072 грн. 81коп.

Стягнути з ТОВ «Профіт Транс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог до ТОВ «Профіт Транс» про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Профіт Транс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 1 165грн. 73коп., витрат за послуги експерта в розмірі 1 700 грн, у загальному розмірі 2 865 грн. 73коп (а.с.112-117).

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Профіт Транс» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.128-130).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що судом не взято до уваги, що висновок про вартість заподіяної матеріальної шкоди не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим не може бути належним доказом суми завданої позивачеві матеріальної шкоди.

Крім того, надані квитанція до прибуткового касового ордеру не є належним доказом здійснення позивачкою витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та витрат на евакуацію автомобіля.

Також, вказує на те, що позивачем не доведено належними доказами, що їй було завдано моральну шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням автомобіля.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 грудня 2017 року о 19 год. 45 хв. сталася ДТП, за обставинами якої водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки MAN д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом TAD д.н.з. НОМЕР_2 , рухався на 43-му км автодороги «Добропілля-Лиман» в Слов`янському районі Донецької області зі сторони м. Краматорськ Краматорського району Донецької області в напрямку с. Сергіївка Слов`янського району Донецької області, де, при зустрічному роз`їзді, не обравши безпечної швидкості, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1., 13.1., 13.3. Правил дорожнього руху України, спричинивши механічні пошкодження транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 23 січня 2018 року по справі № 201/297/18-п, яка набрала законної сили 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушенні за ст. 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 10).

Автомобіль марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , належить позивачці ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 9).

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта-автотоварознавця ФОП ОСОБА_4 № 95-1/18 від 16 листопада 2018 року, складеним на замовлення позивачки, встановлено, що матеріальна шкода, заподіяна власнику транспортного засобу марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 26 грудня 2017 року складала 111 177,59 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ 0,554), а вартість відновлювального ремонту 205 572,81 грн. (а.с.11-13).

ОСОБА_5 з 13 червня 2017 року прийнятий на посаду водія у ТОВ «Профіт Транс», що видно з наказу №6/2017 від 13 червня 2017 року (а.с. 47).

За ним на підставі наказу ТОВ «Профіт Транс» від 13 червня 2017 року № 3101 закріплено автомобіль марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_6 (а.с.48).

Відповідачі не заперечують ту обставину, що ОСОБА_2 26 грудня 2017 року виконував свої трудові обов`язки за трудовим договором з ТОВ «Профіт Транс», здійснюючи перевезення вантажу на вказаному автомобілі.

Як свідчать матеріали справи, автомобіль марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у власності ТОВ «Профіт Транс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , напівпричіп ТАD, д.н.з. НОМЕР_6 , перебуває у користуванні ТОВ «Профіт Транс» на підставі укладеного з ТОВ «Фора Транс» договору оренди №03/04-17ФТ від 03 квітня 2017 року (а.с. 51-52).

Як вказує відповідач, автомобіль марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , був переданий йому в оренду ПрАТ «Промислові Регіони», після чого останнє уклало з ПрАТ «СК «Перша» договір страхування, що підтверджується полісом № АК-6603868 строком дії з 02 червня 2017 року до 01 червня 2018 року, згідно з яким ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000грн., франшиза 1 000грн. (а.с. 56).

Листом ПрАТ «СК «Перша» від 10 липня 2018 року підтверджено, що ним перераховано на користь ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» 99 000 грн. на підставі страхового акта (а.с. 57).

ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», на замовлення ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» судовим експертом товарознавцем ФОП ОСОБА_6 було складено висновок автотоварознавчого дослідження № 001/18 від 11 січня 2018 року, яким встановлено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , склала 210 202,20 грн. (а.с.81-87).

Крім того, на замовлення ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» оцінювачем ОСОБА_7 Регіонального партнера ТОВ «ДЕКРА Експерт» складено звіт про розрахунок вартості пошкодженого КТЗ № 144/03-18 з метою визначення вартості післяаварійного ТЗ для розрахунку страхового відшкодування. За результатами оцінки визначено, що ринкова вартість автомобіля марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 109 117грн. При цьому, вартість неушкодженого ідентичного ТЗ на момент ушкодження складало 210 202,20грн. (а.с.100 106).

ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» складено 25 квітня 2018 року страховий акт, з якого видно, що страховик вирішив виплатити Таранець 100 000 грн (вичерпну суму ліміту).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з доведеності позовних вимог та підтвердження належними доказами розміру заподіяних позивачу матеріальної та моральної шкоди, а тому, враховуючи, що шкоду завдано внаслідок ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, що перебував у користуванні у ТОВ «Профіт Транс», дійшов висновку про стягнення саме з ТОВ «Профіт Транс» на користь позивача матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи, вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 23 січня 2018 року по справі № 201/297/18-п, яка набрала законної сили 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушенні за ст. 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 10).

Відповідно до п.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Профіт Транс» та безпосередньо виконував трудові обов`язки, здійснюючи перевезення вантажу на вказаному автомобілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. роз`ясненО, що при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК (2004р.) суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Відповідно до вимог чинного законодавства, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), не вважається джерелом підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Володільцем транспортного засобу, а саме автомобіля марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «Профіт Транс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , напівпричіп ТАD, д.н.з. НОМЕР_6 , який перебуває у користуванні ТОВ «Профіт Транс» на підставі укладеного з ТОВ «Фора Транс» договору оренди №03/04-17ФТ від 03 квітня 2017 року (а.с. 51-52).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірно висновку про те, що відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є саме ТОВ «Профіт Транс» а не ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_2 , який визнаний судом винним у вчиненні вищезазначеного ДТП на момент пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Профіт Транс». Тому на ТОВ «Профіт Транс» покладається обов`язок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 .

Так, ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», на замовлення ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» судовим експертом товарознавцем ФОП ОСОБА_6 було складено висновок автотоварознавчого дослідження № 001/18 від 11 січня 2018 року, яким встановлено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , склала 210 202,20 грн. (а.с.81-87).

Крім того, на замовлення ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» оцінювачем ОСОБА_7 Регіонального партнера ТОВ «ДЕКРА Експерт» складено звіт про розрахунок вартості пошкодженого КТЗ № 144/03-18 з метою визначення вартості післяаварійного ТЗ для розрахунку страхового відшкодування. За результатами оцінки визначено, що ринкова вартість автомобіля марки Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_3 , становить 109 117грн. При цьому, вартість неушкодженого ідентичного ТЗ на момент ушкодження складало 210 202,20грн. (а.с.100 106).

За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачкою було сплачено експерту 1700 грн, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 98 від 19 листопада 2018 року (а.с.21).

Матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» складено 25 квітня 2018 року страховий акт, з якого видно, що страховик вирішив виплатити Таранець 100 000 грн (вичерпну суму ліміту).

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Доводи апелянта про те, що висновок про вартість заподіяної матеріальної шкоди не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим не може бути належним доказом суми завданої позивачеві матеріальної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи спростовується матеріалами справи.

Так, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 95-1/18 від 16 листопада 2018 року здійснено судовим експертом автотоварознавцем: ОСОБА_6 , який має фахову вищу освіту, досвід роботи експертом з 2000р., стаж роботи 41 рік. Має свідоцтво № 360 від 16 листопада 2015 року, видане Міністерством юстиції України, з правом проведення автотоварознавчих експертиз за фахом 12.2. «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, нанесеного власникові транспортного засобу», строк закінчення дії свідоцтва 20 листопада 2018 року (тобто було чинним на момент проведення експертизи).

Відомості про експерта ОСОБА_6 розміщені на офіційному сайті Міністерством юстиції України: http://rase.minjust.gov.ua.

Сама оцінка проведена оцінювачем на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що вказаний висновок експерта є належним доказом по справі , а відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Не скористався відповідач своїм правом клопотати про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми завданої матеріальної шкоди ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Встановлено, що позивачем сплачено на евакуацію автомобіля 8 500грн, які підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордеру № 374 від 06 січня 2018 року (а.с. 20).

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інчтнації правомірно стягнув сплачену позивачем суму на евакуацію автомобіля.

Доводи апелянта про те, що квитанція до прибуткового касового ордеру не є належним доказом здійснення позивачкою витрат, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки згідно з п. 25. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 2500 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 цієї постанови Пленуму згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що майно позивачки було пошкоджено внаслідок ДТП та те, що внаслідок ушкодження цього майна, вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобіля, витрати часу на відновлення порушеного права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Транс» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: