Провадження № 2/752/401/20
У Х В А Л А

04 грудня 2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву судді про самовідвід по справі за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання незаконними та скасування рішень зборів, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання незаконними та скасування рішень зборів (справа№ 752/13578/13-ц; провадження № 2/752/401/20).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу цивільної справи між суддями від 01.12.2020 року вищезазначену справу передано до провадження судді Хоменко В.С.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про необхідність заявити самовідвід у даній справі з підстав наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а саме: у зв`язку із наявністю судових рішень (справи № 2-560/15, № 752/12154/18-ц (провадження № 2/752/137/18), ухвалених під головуванням судді Хоменко В.С., представництво інтересів позивача у яких здійснювалось ОСОБА_1 і в ході їх розгляду останнім неодноразово подавались процесуальні заяви, котрі містили некоректні висловлювання з приводу процесуальних дій судді Хоменко В.С. , принизливі висловлення з приводу некомпетентності судді та незнання норм цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, передбачених ст. ст. 36, 37 і 38 цього кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачає право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Це положення закріплює «право на суд», одним із елементів якого є наявність суду, що відповідає критеріям незалежності і безсторонності. Поняття «незалежний суд» охоплює два основні аспекти: незалежність від виконавчої влади і від сторін (справа Рінгайсена, А 13 параграф 95). Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24.02.1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus), заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі. Будь-який суддя, в неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 17.09.2019 року у справі № 277/599/15-к.

Як передбачено ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу регламентований ст. 40 ЦПК України. Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. ч. 1, 2, 9 ст. 40 ЦПК України).

За наведених у заяві про самовідвід обставин, існує сумнів у можливості винесення об`єктивного рішення у даній справі, а здійснення подальшого розгляду справи № 752/13578/13-ц в даному складі суду слугуватиме зовнішньою ознакою, яка викликатиме сумнів у безсторонності судді.

Відтак, з метою усунення обставин, що можуть викликати в учасників процесу сумнів у неупередженості судді, з метою виключення будь-яких обґрунтованих сумнів у його безсторонності, з метою забезпечення здійснення розгляду справи незалежним і безстороннім судом, суд вважає, що визначений склад суду не може розглядати дану справу та вважає за необхідне задовольнити заяву судді Хоменко В.С. про самовідвід.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 36-40 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву судді Хоменко В.С. про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Хоменко В.С. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання незаконними та скасування рішень зборів. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Хоменко