Справа № 635/382/17
Провадження по справі № 2/635/920/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бобко Т.В.
секретар судових засідань Ус Ю.В.
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини.
В рамках зазначеної справи 15 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який був прийнятий судом. В зустрічному позові ОСОБА_1 просив визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в сумі 2500 гривень щомісяця, починаючи з дати подання заяви і до повноліття ОСОБА_3 . В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначив, що сторони певний час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. З 01 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, життям доньки не цікавиться, у вихованні дитини ні моральної, ні матеріальної участі не приймає, дитяче харчування, підгузки та одяг для дитини не купує, кошти, які сплачуються державою на народження дитини у розмірі 860 гривень щомісячно відповідач ОСОБА_2 використовує на власні потреби. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 також зазначає, що він самостійно забезпечує дитину усім необхідним, достатньою кількістю іграшок, необхідним за віковим критерієм одягом та взуттям, харчуванням, відвідує з донькою дитячі поліклініки, слідкує за її станом здоров`я, дотримується графіку профілактичних щеплень. З урахуванням того, що він самостійно піклується про малолітню дитину, з березня 2017 року позивач за зустрічним позовом влаштувався на офіційну роботу з щомісячним окладом у сумі 3250 гривень, при цьому умовами трудового договору передбачене вільне відвідування робочого місця, можливість віддаленої роботи. Натомість, відповідач ОСОБА_2 працює лікарем-стоматологом у Харківській обласній стоматологічній лікарні, має постійний дохід та не має утриманців, оскільки її дві старші доньки від першого шлюбу живуть із своїм батьком. Отже, позивач за зустрічним позовом вважає, що ОСОБА_4 в змозі сплачувати на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2500 гривень.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 . Вирішено відібрати малолітню ОСОБА_3 від батька ОСОБА_1 та передати її матері ОСОБА_2 . В частині відібрання дитини рішення суду допущено до негайного виконання. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 , а також у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2019 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, відібрання дитини, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2019 року, вищевказану справу передано в провадження судді Бобко Т.В.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції 03.10.2017, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначений судовий розгляд справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2020 року замінено третю особу Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на належну третю особу Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Представник позивача ОСОБА_5 , яка діє на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила.

Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява за підписом заступника начальника Управління служб начальника Служби у справах дітей по Київському району Матвіїва В.В. про розгляд справи за відсутності їх представника.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_6 , батьком дитини є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 21 жовтня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . Зазначеним судовим рішенням встановлено, що малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . та знаходиться на його утриманні. Від самого народження дитина проживає разом з батьком та бабусею, повністю забезпечена всім необхідним, стоїть на обліку у закладах охорони здоров`я, які відвідує разом з батьком. Батько ОСОБА_1 працює, матеріально забезпечений, характеризується позитивно, до виховання та утримання дитини ставиться відповідально.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо матеріального становища сторін, щодо стану їх здоров`я та стану здоров`я неповнолітньої дитини, а також інші відомості, необхідні для врахування під час вирішення питання щодо стягнення аліментів станом на час розгляду справи, суд приймає докази, надані сторонами до ухвалення постанови Верховним Судом від 07 серпня 2019 року та враховані ним під час ухвалення зазначеної постанови.

Згідно довідки приватного підприємства «Ясен» від 14 березня 2017 року №1/14-ІІІ-17 малолітня ОСОБА_6 перебуває на обліку у медичному центрі «Ваша дитина». Клініку дитина відвідувала разом з батьком.

Як вбачається зі змісту довідки Харківського міського комунального закладу охорони здоров`я «Поліклініка № 23» від 14 березня 2017 року, дитина перебуває на обліку в поліклініці з народження. Мати дитини поліклініку не відвідує, так як не проживає з дитиною з тримісячного віку. Утриманням та вихованням дитини займається батько дитини.

Зі змісту Наказу №34-К від 10 березня 2017 року, довідки ТОВ «Системи прогресивної очистки» №100 від 13 березня 2017 року та довідки про доходи ТОВ «Системи прогресивної очистки» №399 від 30 жовтня 2017 вбачається, що ОСОБА_7 з 10 березня 2017 року працює в ТОВ «Системи прогресивної очистки» на посаді менеджера з постачання, його оклад становить 3250 гривень, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з травня 2017 року по жовтень 2017 року становила 19950 гривень.

Згідно характеристики, складеної комунальним закладом охорони здоров`я «Обласна стоматологічна поліклініка», ОСОБА_2 працювала у поліклініці з 2011 року. З 2012 року по 2015 рік працювала на посаді завідуючої лікувального відділення № 1, потім - лікарем-стоматологом терапевтом та лікарем-стоматологом хірургом. Характеризується позитивно, володіє високими професійними навичками, вміло користується довіреним їй обладнанням та технікою, користується повагою серед пацієнтів.

Відповідно до довідки, виданої комунальним закладом охорони здоров`я «Обласна стоматологічна поліклініка» від 19 грудня 2016 року № 01/1222, ОСОБА_2 з 11 липня 2016 року по 20 квітня 2019 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також суду надано довідку про доходи ОСОБА_2 , згідно якої з січня 2016 року по грудень 2016 року сума доходу склала 17716,42 гривень.

Відповідно до висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 23 травня 2017 року № 324 малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де для дитини створені належні умови для проживання. Власником квартири є бабуся дитини ОСОБА_8 , яка допомагає ОСОБА_1 доглядати за дитиною.

Як вбачається зі змісту договорів про надання послуг з організації денного огляду за дітьми №83 від 23 липня 2018 року та №69 від 02 січня 2019 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 та ОСОБА_1 та довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 , в період з 23 липня 2018 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує клуб повного дня HoneyHome. Кошти за послуги клубу сплачує батько дівчинки ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі. Зі слів вихователів, інструкторів, адміністраторів вихованням дитини займається батько, він постійно опікується інтересами доньки, особисто приводить та забирає дитину з клубу або його мати ОСОБА_10 , дівчинка завжди охайно одягнена відповідно до погодних умов, чиста та здорова.. ОСОБА_1 постійно цікавиться успіхами доньки, приймає активну участь в житті клубу, завжди присутній на дитячих святах, групових та загальних батьківських зборах. Мати дівчинки не приводить та не забирає дитину, станом доньки та її успіхами не цікавилась, участі на батьківських зборах не приймала.

Згідно додатків №2 до договорів №83 від 23 липня 2018 року та №69 від 02 січня 2019 року за специфікацією на послуги, що надаються клубом для дитини клієнта ОСОБА_1 , ОСОБА_6 користується половинним абонементом (до 16:30), вартість якого за місяць складає 5950 гривень, тривалість періоду навчання 6 місяців, вартість послуг за весь період складає 35700 гривень.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визначив способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання нею стабільного, регулярного доходу на час розгляду справи.

Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом під час розгляду справи, малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично знаходиться на його утриманні. Зазначені обставини встановлені постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року та жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Оскільки, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є здоровою особою працездатного віку, що не спростовано під час розгляду справи, з урахуванням матеріального становища дитини та її матері, суд вважає необхідним покладення на останню аліментного зобов`язання.

При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних правових положень, суд виходить з наступних обставин.

Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні.

При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком до 6 років, який станом на 01 січня 2020 року становить 1779 гривен.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідачем в ході судового розгляду жодним чином не доведено, що вона, будучи матір`ю малолітньої дитини та маючи відповідно до вимог ст. 141 СК України рівний з батьком обов`язок утримувати дитину, не має можливості приймати участь у витратах на дитину. Суду не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у позивача доходу, відомості щодо наявності на її утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість ОСОБА_2 приймати участь у матеріальному забезпеченні малолітньої дитини, в матеріалах справи також відсутні.

Позивачем ОСОБА_1 також жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 2500 гривень на дитину, не надано жодних актуальних на час розгляду справи відомостей щодо несення ним витрат на утримання дитини, розмір яких відповідав би можливості покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Позивачем також не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному ним розмірі.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень на дитину щомісячно, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, у разі отримання відповідачем іншого прибутку, зміни його матеріального становища позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини у вищевказаному розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 15 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За змістом ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 617,60 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 15 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 617 (шістсот сімнадцять) гривень 60 копійок на користь держави.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 18 серпня 2004 року Харківським РВ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 23 лютого 2004 року Замостянським РВ УМВС України в Вінницькій області, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , місцезнаходження: м.Харків, вул..Чернишевська, буд.55.

Повний текст рішення складено 06 березня 2020 року.

Суддя Т.В. Бобко