КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року позивач пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що він звертався до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла станом на грудень 2007 року, і зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80 % від місячної заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Житомирської області від 15 лютого 2016 року № 18/99, починаючи з 01 лютого 2016 року (справа № 295/3222/16-а).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року позов задоволено, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове про відмову у задоволенні. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою позивача на постанову від 15 вересня 2018 року Вищий адміністративний суд України відмовив ухвалою від 28 вересня 2016 року, а Верховний Суд України відмовив у допуску до провадження ухвалою від 28 жовтня 2016 року.

Вимога про визнання бездіяльності протиправною у справі про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, не заявляється, так як вона вже встановлена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/8546/18.

Позивач вказує, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача він з 2016 року позбавлений свого права на отримання пенсії у належному, перерахованому розмірі, що є суттєвим погіршенням матеріального становища. Через відмову відповідача від виконання вимог Закону щодо забезпечення права на перерахунок пенсії працівникам органів прокуратури шляхом прийняття відповідного порядку, позивач потерпає від приниження честі та гідності, відчуває незручності, викликані негативним впливом на здоров`я, знаходиться у стані постійного психологічного напруження, стресу та нервозності, внаслідок тривалого хвилювання порушився сон, відчувається постійна стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго та умисно відповідачем затягується.

Просив суд стягнути з відповідача суму коштів на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок бездіяльності Кабінету Міністрів України у розмірі 117 671, 40 грн. та компенсацію моральної шкоди - 100 000, 00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 25 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в позову з посиланням на те, щосудом не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача внаслідок допущеної, на його думку, бездіяльності зі сторони Кабінету Міністрів України, оскільки станом на 25.08.2020 року позов позивача про визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, у справі №826/15390/18 знаходиться у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва, а доводи позивача з посиланням на постанову Верховного Суду у колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/8546/18 від 24 квітня 2019 року, з огляду на положення частини четвертої статті 82 ЦПК України, а саме у зв`язку із тим, що позивач не був стороною або іншим учасником справи суд не може прийняти.

Вважає, що рішення суду прийнято в порушення вимог ст.263,82 ЦПК України, а саме судом не вірно трактовано вимоги цивільно-процесуального законодавства і безпідставно не взято до уваги докази, а саме постанову Верховного Суду у колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/8546/18 від 24 квітня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

По справі №826/8546/18 стороною (відповідачем) був орган виконавчої влади Кабінет Міністрів України і предметом розгляду справи було встановлення протиправної бездіяльності Кабінету Міністрів України в частині не прийняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч.20 ст.86 Закону №1697-УІІ та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, і по даній справі визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України і додаткового визнання судом в цій частині не потребує, оскільки це не стосується конкретної особи, має місце тривале не виконання вимог Закону зі сторони Кабінету Міністрів України, що призводить до порушення прав всіх пенсіонерів органів прокуратури. Предметом розгляду по справі №826/15390/18 також є протиправна бездіяльність Кабінету Міністрів України не прийняття порядку перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури, що призвело до заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу.

Отже виходячи з викладеного, судом безпідставно не взято до уваги доказ, а саме рішення по адміністративній справі №826/8546/18.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від Кабінету Міністрів України.

Відповідач заперечує проти вимог апеляційної скарги та вважає оскаржуване рішення законним.

Посилання позивача на рішення у справі № 826/8546/18, стороною якої останній не був, вважає недоцільним, з огляду на те, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа №826/15390/18 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльності Уряду в частині неприйняття ним Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури та зобов`язання відповідача прийняти рішення про встановлення і затвердження Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2019 провадження зупинено до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ. Вказана ухвалу є загальнодоступною та міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Тобто, перш за все, судове рішення, яким би було встановлено протиправність дій/бездіяльності Уряду щодо позивача відсутнє, крім того суд адміністративної юрисдикції вирішив за неможливе розглядати вказане питання до розгляду справи Конституційним Судом України.

Разом з тим, зазначають, що вільне трактування висновків судів у справі № 295/3222/16-а стосовно обставин, які не були предметом спору (наявність або відсутність бездіяльності Кабінету Міністрів України) у справі про оскарження дій органу пенсійного фонду не є підтвердженням протиправних дій з боку Уряду.

Також вважають, що факт шкоди, про який зазначає позивач у своїй позовній заяві не обґрунтовано належним чином.

Вказане в сукупності свідчить про відсутність основних елементів, необхідних для стягнення майнової шкоди, і як наслідок, не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 354, 358 ЦПК України просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача - адвокат Харчук Р.І. заперечував проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом прокурора Житомирської області № 129 від 03 грудня 2007 року ОСОБА_1 звільнено з посади помічника прокурора Корольовського району м. Житомира 11 грудня 2007 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (а. с. 17-19).

Позивач перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирській області, та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80 % від суми місячного заробітку.

15 лютого 2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог частин 12, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням довідки прокуратури Житомирської області № 18/99 від 15 лютого 2016 року про заробітну плату.

Листом № 2218/04 від 18 лютого 2016 року позивачу було відмовлено у здійсненні такого перерахунку пенсії посилаючись на те, що частиною вісімнадцятою ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а такий порядок на даний час відсутній.

ОСОБА_1 29 лютого 2016 року звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовом у порядку адміністративного судочинства (справа № 295/3222/16-а), в якому просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Житомирі Житомирської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла станом на грудень 2007 року та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80 % від місячної заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Житомирської області від 15 лютого 2016 року № 18/99.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі (а. с. 16).

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року скасовано і постановлено нове про відмову у задоволенні позову (а. с. 17-19).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 вересня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. (а. с. 20).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 240/5063/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням заробітної плати (грошового забезпечення) та на підставі довідки, виданої прокуратурою Житомирської області №18-229вих-20 від 02 березня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки, виданої прокуратурою Житомирської області № 18-229вих-20 від 02 березня 2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 240/5063/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Також позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 826/15390/18) з позовом про визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у частині неприйняття ним Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури; зобов`язання Кабінет Міністрів України невідкладно прийняти рішення про встановлення і затвердження Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2018 року у справі № 826/15390/18 провадження зупинено до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Конституційним Судом України у складі Другого Сенату у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, рішенням від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Також рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року установлено порядок виконання цього рішення, згідно з яким:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суд не може прийняти доводи позивача з посиланнями на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/8546/18 від 24 квітня 2019 року, з огляду на положення частини четвертої статті 82 ЦПК України, а саме у зв`язку із тим, що позивач не був стороною або іншим учасником вказаної справи.

Станом на день ухвалення судом рішення (25 серпня 2020 року) у даній справі, рішення у справі № 826/15390/18, яка знаходиться у провадженні Окружного адміністративного суд міста Києва за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у частині неприйняття ним Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури; зобов`язання Кабінет Міністрів України невідкладно прийняти рішення про встановлення і затвердження Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури не ухвалено. Підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття Порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, не постановлено.

Враховуючи викладене, під час розгляду справи судом не встановлено порушення прав та законних інтересів позивача внаслідок допущеної, на його думку, бездіяльності зі сторони Кабінету Міністрів України, а, отже, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач скористався наданим йому законом правом і звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

При цьому на доведення своїх позовних вимог в частині наявності протиправності бездіяльності суб`єкта владних повноважень позивач надав суду як доказ рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2018 року у справі № 826/8546/18 від 24 квітня 2019 року. При цьому вказане рішення ухвалене за позовом не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Пенсійний фонд України, Міністерство соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Дійсно, вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII.

Зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Разом із тим, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що це рішення не стосується прав ОСОБА_1 , оскільки ухвалювалось не за його позовом.

Відповідно до положень частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Та обставина, що у даній справі бере участь Кабінет Міністрів України не давала суду підстав вважати, що обставини встановлені в адміністративній справі щодо законності дій/бездіяльності цього державного органу мають преюдиційне значення для усіх інших спорів громадян з цим органом.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 263, 315, 319, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: