13 лютого 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Панченко О.М.
за участі секретаря судового засідання - Чехун Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2019 році відповідач запропонував їй вирішити питання з постановленням на облік (проведення реєстрації) на її ім`я автомобіля «Форд Фієста», сірого кольору, р/н НОМЕР_1 та реєстрацію даного автомобіля на території України для його легалізації у порядку, що визначався законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком транспортних засобів». Для виконання цього відповідач отримав від позивачки кошти в сумі 2400 доларів США та автомобіль «Форд Фієста», сірого кольору, р/н НОМЕР_1 з необхідними документами, для проведення реєстрації. У строки, визначені попередньою домовленістю між нею та відповідачем проведення необхідних дій з оформлення на неї автомобіля виконано не було. Вона звернулася до відповідача з вимогою повернути їй автомобіль та грошові кошти. Відповідач проти цього не заперечував, однак, послався на те, що автомобіль передано ним третій особі, а тому він готовий повернути його та кошти пізніше. Вона прийняла до уваги його пояснення, і тому на підставі ст. 1053 ЦК України 12.01.2019 року між ними було проведено новацію боргу відповідача у позикове зобов`язання та визначено, що відповідач має повернути їй автомобіль вартістю 5 000.00 євро до 01.04.2019 року та повернути 2400.00 доларів США до 01.04.2019 року. У випадку не повернення коштів - на суму заборгованості нараховували відсотки з розрахунку 30% річних за весь час. На підтвердження факту проведення новації боргу у позикове зобов`язання відповідачем їй було видано розписки. Проте, в травні 2019 року відповідач почав переховуватися, що спонукало її звернутися до правоохоронних органів з заявою про шахрайство. В зв`язку із викладеним вище, позивачка з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила суд про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму боргу у розмірі, еквівалентному 5 000.00 євро, що за курсом НБУ та станом на 10.02.2020 року складає 134 524.00 грн. та суму боргу у розмірі, що еквівалентно 2 400.00 доларам США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 58 889.00 грн.; а також відсотки в сумі 1615.07 євро, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 43 453.13 грн. та відсотки в сумі 775.23 долари США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 19 021.81 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді від 09.10.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі.
Ухвалою судді від 09.10.2019 року відстрочено позивачці сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
10.02.2020 року позивачкою у справі до суду подано письмову заяву про збільшення позовних вимог.
В судовому засіданні позивачка просила суд про задоволення вимог позову. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення по справі.
Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судові повістки відповідачу направлялись за його зареєстрованим у встановленому порядку місцем знаходження. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що у 2019 році відповідач запропонував позивачці у справі вирішити питання з постановленням на облік (проведення реєстрації) на її ім`я автомобіля «Форд Фієста», сірого кольору, р/н НОМЕР_1 та реєстрацію даного автомобіля на території України для його легалізації у порядку, що визначався законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком транспортних засобів». Для виконання цього відповідач отримав від позивачки кошти в сумі 2400 доларів США та автомобіль «Форд Фієста», сірого кольору, р/н НОМЕР_1 з необхідними документами, для проведення реєстрації.
У строки, визначені попередньою домовленістю між позивачкою та відповідачем проведення необхідних дій з оформлення на неї автомобіля виконано не було. Позивачка звернулася до відповідача з вимогою повернути їй автомобіль та грошові кошти. Відповідач проти цього не заперечував, однак, послався на те, що автомобіль передано ним третій особі, а тому він готовий повернути його та кошти пізніше. Вона прийняла до уваги його пояснення, і тому на підставі ст. 1053 ЦК України 12.01.2019 року між ними було проведено новацію боргу відповідача у позикове зобов`язання та визначено, що відповідач має повернути їй автомобіль вартістю 5 000.00 євро до 01.04.2019 року та повернути 2400.00 доларів США до 01.04.2019 року. У випадку не повернення коштів - на суму заборгованості нараховували відсотки з розрахунку 30% річних за весь час. На підтвердження факту проведення новації боргу у позикове зобов`язання відповідачем їй було видано розписки.
Як зазначила в судовому засіданні позивачка, в травні 2019 року відповідач почав переховуватися, що спонукало її звернутися до правоохоронних органів з заявою про шахрайство.
В зв`язку із викладеним вище, позивачка з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог надала суду відповідний розрахунок заборгованості та просила суд про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму боргу у розмірі, еквівалентному 5 000.00 євро, що за курсом НБУ та станом на 10.02.2020 року складає 134 524.00 грн. та суму боргу у розмірі, що еквівалентно 2 400.00 доларам США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 58 889.00 грн.; а також відсотки в сумі 1615.07 євро, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 43 453.13 грн. та відсотки в сумі 775.23 долари США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 19 021.81 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Вищевказані договори позики від 12.01.2019 року були укладені сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписані відповідачем, не визнані недійсними і є чинними на момент розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути змінений позиковим зобов`язанням. Частиною 2 передбачено, що заміна боргу позиковим зобов`язанням проводиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.
П. 14 постанови пленуму ВС від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» в якому зазначається, що оскільки ч. 1 ст. 192 ЦК України визначає законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України грошову одиницю України - гривню, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, грошову одиницю України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти (яка була предметом позики) в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення).
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачкою станом на 10.02.2020 року відповідач має заборгованість загальному розмірі 255 888 грн.
5 000 євро (сума боргу за розпискою)х 26.9048 (курс НБУ) = 134 524 грн.
2400 доларів США (сума боргу за розпискою)х24.5370 (курс НБУ)=58 889 грн.
Розрахунок відсотків за несвоєчасне повернення позики по 10.02.2020 року:
5000.00х30%/365х393 (днів) =1615,07 євро
2400.00х30%/365х393 (днів) = 775,23 долари США
1615.07х26,9048=43 453,13 грн.
775,23х24,5370=19 021,81 грн.
Судом береться даний розрахунок до уваги.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
На підставі вищевказаного та керуючись положеннями Цивільного Кодексу України, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про можливість їх задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 558.80 грн. Крім того, оскільки судом було відстрочено позивачці у справі сплату судових витрат до ухвалення судового рішення у справі з неї підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 558.88 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76, 81,133, 280 ЦПК України , ст. ст. 625,1049,1051,1053 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі, еквівалентному 5 000.00 євро, що за курсом НБУ та станом на 10.02.2020 року складає 134 524.00 грн. та суму боргу у розмірі, що еквівалентно 2 400.00 доларам США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 58 889.00 грн.; а також відсотки в сумі 1615.07 євро, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 43 453.13 грн. та відсотки в сумі 775.23 долари США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2020 року складає 19 021.81 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 558 грн. 88 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 558 грн. 88 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .