Справа № 344/2418/20
Провадження № 2/344/1908/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

Секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу 17.06.2016 року залишений на проживання з позивачкою. З моменту розлучення і по даний час відповідач не цікавиться сином, не приймає участь у його вихованні. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні батьківських обов`язків, щодо виховання та розвитку дитини. Для туристичних та оздоровчих цілей позивачка має намір поїхати з дитиною закордон, однак не змогла отримати від відповідача нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий вивіз неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 01.07.2020 року до 01.09.2021 року у країни Азії та Євросоюзу, Польщу, Німеччину, Францію, Швецію, Чехію, Болгарію, Єгипет, Туреччину, Італію, Португалію, Іспанію, Грецію.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві(а.с. 14).

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову не заперечив (а.с. 12).

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду малолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідно копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 24.09.2015 року (а.с. 3).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 17.11.2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1672 - розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні дані щодо обох батьків, вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд закордон не може бути обмежене, а виїзд дитини закордон на строк не більше 90 календарних днів не порушує прав ОСОБА_2 , як батька дитини та вчиняється матір`ю в інтересах сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На переконання суду виїзд дитини за кордон на строк, який перевищує 90 календарних днів впродовж року, може завадити побаченню батька та дитини в Україні, а також створити перешкоди для виховання дитини, як громадянина в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви від 28.02.2020 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав.

За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України про відсутність права у того з батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом надання дозволу дитині на виїзд за кордон на строк, який дозволить дитині належно відпочити, оздоровитись та з пізнавальною метою, однак не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини, тобто на період з 01.07.2020 року до 01.09.2021 року, тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів впродовж кожного року.

На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", п.п.2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задоволити частково.

Надати дозвіл неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд за кордон до країн Азії та Євросоюзу, Польщі, Німеччини, Франції, Швеції, Чехії, Болгарії, Єгипету, Туреччини, Італії, Португалії, Іспанії, Греції на період з 01.07.2020 року до 01.09.2021 року тривалістю перебування дитини за кордоном не більше 90 календарних днів впродовж кожного року, в супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер невідомий, проживаючого по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 13.03.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.