Справа № 346/2409/20
Провадження № 22-ц/4808/1251/20
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене у складі судді Веселова В.М. 23 вересня 2020 року в м. Коломия,

в с т а н о в и в:

19.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Рішенням цього ж суду від 27.02.2018 року розмір аліментів збільшено до 1 300 грн. на кожну дитину. Однак, з моменту ухвалення зазначеного рішення суду її витрати на утримання молодшого сина ОСОБА_5 значно збільшились. Крім того, вона несе витрати на його обстеження та лікування, так як він має серйозні проблеми з мовленням (заїкання). На даний час вона не має доходів, натомість матеріальний стан відповідача значно покращився, оскільки він займається підприємницькою діяльністю, являється засновником та директором ТОВ «Агрофірма «Червоний промінь», що займається обробкою дерева, бере активну участь у тендерних закупівлях та аукціонах. Крім того, відповідач є власником нерухомого майна та транспортних засобів, інших дітей не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у більшому розмірі.

Щодо старшого сина ОСОБА_6 питання про збільшення розміру аліментів вона не ставить, оскільки більшість часу він проводить зі своєю бабусею, матір`ю відповідача, яка несе витрати на його харчування.

Посилаючись на наведене, позивач просила збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 300 грн. до 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних аліментів, присуджених рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2018 року, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів ухвалено розпочати з часу набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що на даний час син сторін навчається у Коломийському ліцеї №3 і потребує значно більше коштів, пов`язаних з навчанням, на загальний розвиток, одяг, харчування, особисті потреби, гуртки. Крім того, він хворіє та потребує діагностики та лікування. Відповідач являється приватним підприємцем, фізично здоровою людиною, інвалідності не має, володіє нерухомим майном, а також являється засновником та директором ТОВ «Агрофірма «Червоний промінь», що займається обробкою дерева, бере активну участь у тендерних закупівлях та аукціонах. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина до 3 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що їхній з відповідачем син ОСОБА_5 перебуває на її повному утриманні. На даний час вона являється приватним підприємцем, однак через карантинні обмеження доходів практично не отримує. Син підріс, а тому витрати на його утримання суттєво збільшилися, у зв`язку з чим її матеріальне становище погіршилося. До того ж син постійно потребує лікування та проведення ряду регулярних медичних та загальнорозвиваючих заходів з метою реабілітації та підтримання стану здоров`я у належному стані. Натомість матеріальне становище відповідача значно покращилось.

Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не взяв до уваги надану нею інформацію про отримання відповідачем значних доходів, в тому числі фірмою, власником якої він являється. Дані доходи отримані від виконання робіт та постачання товару за виграними тендерами. За останні два роки лише підтверджених доходів відповідача є майже 1 мільйон гривень. Крім того, відповідач є власником п`яти транспортних засобів та нерухомого майна. Відтак, у неї були всі підстави просити про збільшення розміру аліментів саме до 5 000 грн.

З наведених мотивів просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, однак в порушення частини 4 статті 360 ЦПК України до даного відзиву не додав доказів надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи.

Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено надання судом строку на усунення недоліків відзиву, а тому, оскільки відзив не відповідає вимогам частини 4 статті 360 ЦПК України, він не береться судом до уваги.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 28.02.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.08.2014 року розірвано (а.с. 21).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням цього ж суду від 27.02.2018 року розмір стягуваних з відповідача аліментів збільшено до 1 300 грн. на кожну дитину (а.с. 75).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вказаного розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 на даний час недостатньо, оскільки в умовах постійного зростання цін на продукти харчування, речі першої необхідності, канцтовари, одяг, ліки тощо витрати на дитину значно збільшилися. Крім того, син має проблеми зі здоров`ям та потребує постійних обстежень та лікування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтям 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що син сторін ОСОБА_4 має проблеми з мовленням (заїкання), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями медичних документів (а.с. 10-20), у зв`язку з чим потребує діагностики та лікування.

Також встановлено, що покращилось матеріальне становище відповідача. Він є приватним підприємцем (а.с. 6), являється засновником та директором ТОВ «Агрофірма «Червоний промінь», яка займається оптовою торгівлею деревини, будівельних матеріалів та санітарно-технічного обладнання (а.с. 22-28), бере участь у тендерних закупівлях, в результаті яких ним укладаються договори купівлі продажу на значні суми (а.с. 51-59), має у власності рухоме майно транспортні засоби (а.с. 70) та нерухоме майно земельні ділянки та нежитлові будівлі (а.с. 29-31).

Судом встановлено, що позивач також являється приватним підприємцем і веде підприємницьку діяльність. Доказів про своє матеріальне становище позивач не надала і не довела, що на даний час її матеріальний стан погіршився.

Тому, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач не обґрунтувала розмір аліментів, який просить стягнути з відповідача, а саме по 5 000 грн. щомісячно.

За таких обставин, враховуючи положення закону, які регулюють спірні правовідносини, передбачений статтею 180 СК України обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 до 3 000 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 1 статті 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 04 грудня 2020 року