Справа № 323/3101/19
Провадження № 2/323/78/20
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Щербині Л.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Оріхівської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2019 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Оріхівської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що батьками позивача є батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Оріхівським рай бюро ЗАГС 13 квітня 1963 року та свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 виданого виконкомом Григорівської сільради Пологівського району Запорізької області 28 червня 1986 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 15 травня 2013 року), про що зроблений відповідний актовий запис № 108.

Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 м2, житловою площею 31,5 м2, погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн № 4, ганок № 5, на земельній ділянці площею 515 м2, по АДРЕСА_1 .

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами частини другої статті 1221 ЦК України.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця - вона, ОСОБА_1 .

Так, з 2009 року по час смерті її матері ОСОБА_4 , вона постійно проживала з нею, доглядала за нею, так як вона хворіла, вели спільне господарство, що найшло своє відображення у довідці квартального комітету від 08.05.2019 року.

Як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

16 травня 2019 року вона звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Але, у відповідності до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.05.2019 року № 366/02-31, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено у зв`язку з тим, що строки для подання заяви про прийняття спадщини пропущені, так як в шестимісячний термін не подала заяву про прийняття спадщини та на день смерті гр. ОСОБА_4 разом з нею не була зареєстрована.

Однак, так позиція Оріхівської державної нотаріальної контори протиріччить правовим приписам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а саме, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Визначення «постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини» і «реєстрація місця проживання з померлим за однією адресою» не є тотожним, так як в першому випадку йдеться мова постійне, спільне проживання із спадкодавцем, а в другому випадку йдеться мова тільки про реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, хоча насправді спадкоємець може постійно проживати разом зі спадкодавцем без реєстрації.

Відтак, їй було порекомендовано звернутися до суду, бо іншим способом неможливо захистити своє право на спадщину у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач прохає визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 м2, житловою площею 31,5 м2, погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн № 4, ганок № 5, на земельній ділянці площею 515 м2, по АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позов підтримує повністю, прохає його задовольнити.

Представник відповідача громади в особі органу місцевого самоврядування - Оріхівської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та вважає за можливе задовольнити його.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про задоволення позову з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 108. (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 15 травня 2013 року).

Так, після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з:

- житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 м2, житловою площею 31,5 м2, погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн № 4, ганок № 5, на земельній ділянці площею 515 м2, по АДРЕСА_1 .

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами частини другої статті 1221 ЦК України.

Приймаючи до уваги положення ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця - донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії спадкової справи № 137/2019, у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 14 травня 2013 року Оріхівською державною нотаріальною конторою було 14 травня 2019 року заведено спадкову справу.

Також, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Оріхівської державної нотаріальної контори від 16.05.2019 року за № 366/02-31, позивач ОСОБА_1 пропустила строки для подання заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

ОСОБА_2 у визначений законом шестимісячний термін не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що й вказує на його відмову від спадщини, що узгоджується з правовими приписами ч. 1 ст. 1272 ЦК України, а саме: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. До того ж, сам відповідач ОСОБА_2 допитаний як свідок, пояснив суду, що не бажає приймати спадщину у вигляді житлового будинку, та вважає що його сестра - позивач по справі може прийняти спадщину після померлої ї матері, так як до часу смерті їх матері проживала з нею та доглядала її.

Згідно правових приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Те, що позивач до смерті матері тривалий час за нею доглядала, так як спадкоємець хворіла і їй було важко рухатись і хоронила матір (спадкодавця), і пояснили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що були допитані в судовому засіданні.

Також, те що позивач тривалий час до смерті спадкодавця проживала без реєстрації разом з ОСОБА_4 вбачається і з довідки квартальної та депутата органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст. 12-13 ,19, 258-259, 265 ЦПК України, ст.ст. 1221, 1235, 1261, 1265, 1270, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Оріхівської міської ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до складу якого входить: житловий будинок літ. «А» загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., погріб літ. «Пг», паркан № 1, паркан № 2, хвіртка № 3, басейн №4, ганок № 5 на земельній ділянці площею 515 кв.м по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.03.2020 року.

Суддя: Плечищева О.В.