Справа № 513/882/19
Провадження № 2/513/134/20
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2020 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
12 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . 01 листопада 2000 року позивач зареєстрував свою співмешканку ОСОБА_3 за даною адресою. Однак, з 2002 року відповідачка проживає без реєстрації в будинку, який винаймає за адресою: АДРЕСА_2 . В будинку позивача вона не проживає з 2002 року, комунальні платежі не сплачує. Позивач сплачує за неї комунальні послуги, не може оформити субсидію та розпорядитись житлом на власний розсуд. В добровільному порядку відповідачка відмовляється знятися з реєстрації.
Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, надали згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачка ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчить її підпис в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень (а.с. 42, 50). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 51).
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач надав згоду на заочний розгляд справи.
Враховуючи вищевказані обставини та норми закону, суд приходить до висновку про наявність умов для проведення заочного розгляду даної справи.
Вислухавши позивача та його представника ОСОБА_2 , дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За положеннями ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з договором купівлі-продажу від 09 червня 1987 року власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 6-7).
З копії облікової карти об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки номер 2-0136-1 та номер 1-0002-1, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає та зареєстрований ОСОБА_1 . ОСОБА_3 проживає в будинку АДРЕСА_2 , який винаймає, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, 8).
З довідок Ярославської сільської ради Одеської області за № 490/02-17 та № 492/02-17 від 17 травня 2019 року та акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією Ярославської сільської ради Саратського району Одеської області 17 травня 2019 року, ОСОБА_3 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , але не проживає з 2002 року. ОСОБА_3 проживає в будинку який винаймає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10, 11, 12).
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно письмової заяви свідка ОСОБА_4 , засвідченої16 липня 2019 року секретарем Ярославської сільської ради Саратського району, позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а його співмешканка ОСОБА_3 давно разом з ним не проживає за місцем своєї реєстрації, змінити місце реєстрації відмовляється (а.с.13).
Відповідно до письмової заяви свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_1 є її рідним братом, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 брат давно не проживає, приблизно з 2002 року. Відповідачка проживає у будинку що винаймає за адресою: АДРЕСА_2 , та змінити місце реєстрації відмовляється. Письмова заява засвідчена 17 липня 2019 року секретарем Ярославської сільської ради Саратського району (а.с.16).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , проте в даному жилому приміщенні не проживає з 2002 року, її особистих речей в квартирі немає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, заперечень проти позову з належними та допустимими доказами, в тому числі щодо поважності причин не проживання у спірному житловому приміщенні, відповідачкою не подано.
Враховуючи те, що відповідачка в будинку АДРЕСА_1 не проживає на протязі вісімнадцяти років, тобто більше року, але зареєстрована в ній і тим самим чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи (а.с.5). У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень. Керуючись ст.ст. 2-15, 81, 89, 258, 259, 263-265. 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов задвольнити. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користувння жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складення повного рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складене 13 березня 2020 року.
Суддя А. І. Бучацька