Провадження №2-з/522/710/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 грудня 2020 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко А.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання права власності на частку у майні та припинення права власності на частку у майні,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 04.09.2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє особисто та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Позовна заява надійшла до судді 05.09.2019 року.

Після усунення недоліків, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13.09.2019 року було відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду, повний текст якої складено 06.05.2020 року, по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

Матеріали цивільної справи були повернуті до суду 18.08.2020 року разом із висновком експерта №040/2020 від 06.08.2020 року.

Із 03.08.2020 року по 04.09.2020 року включно суддя перебувала у відпустці, матеріали справи отримала 07.09.2020 року.

Ухвалою суду від 07.09.2020 провадження по справі відновлено, розгляд справи призначено на 19.10.2020 року.

19.10.2020 від представника позивачки надійшла уточнена позовна заява, в якій представник просить: припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 та на 1/12 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м, припинити право власності малолітнього ОСОБА_3 на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м, визнавши право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м за ОСОБА_1 в цілому; у рахунок компенсації, належної до виплати відповідачам, припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 на частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою 17.1 кв.м, 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв.м, житлової 80.4 кв.м; 1/8 частку садового будинку АДРЕСА_4 ; 1/4 частку земельної ділянки пл.0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, яка надана для індивідуального садівництва, визнавши в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв.м, житлової 80.4 кв м; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою 17.1 кв.м, загальною площею 62,3 кв.м; садовий будинок АДРЕСА_4 ; земельну ділянки пл.0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, яка надана для індивідуального садівництва за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (по 1/2 частці кожному відповідачу); у рахунок компенсації, належної до виплати позивачці за припинення її права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою 17.1 кв.м, 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв.м, житлової 80.4 кв.м; 1/8 частку садового будинку АДРЕСА_4 ; 1/4 частку земельної ділянки пл.0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів за мінусом вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м стягнути з відповідачів 28 948,30 дол.США.

У зв`язку із прийняття судом уточненої позовної заяви, необхідності надання сторонам часу для підготовки відзиву та відповіді на відзив, розгляд справи було відкладено на 30.11.2020 року.

27.11.2020 представником позивачки було подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якого вона просить у рамках забезпечення уточненої позовної заяви накласти арешт на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв.м, житлової 16,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Із 23.11.2020 року по 04.12.2020 року включно суддя перебувала на лікарняному, клопотання отримала 07.12.2020 року.

10 грудня 2020 року суддя знаходилась у відпустці.

На думку суду заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни №9від 22грудня 2006року «Пропрактику застосуваннясудами процесуальногозаконодавства прирозгляді заявпро забезпеченняпозову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п.43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із висновком експерта №040/2020 від 06.08.2020 року, який наявний у матеріалах справи, середньо ринкові вартості об`єктів нерухомого майна складають: 56 763.00 дол.США (квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою 17.1 кв.м); 120 599,00 дол.США (квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв.м, житлової 80.4 кв.м); 15 880,00 дол.США (садовий будинок АДРЕСА_4 ); 5 400.00 (земельна ділянка пл. 0.120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів, яка надана для індивідуального садівництв); 31 212,00 дол.США (квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м).

У відповідності із уточненими позовними вимогами, позивачка просить за рахунок припинення її права власності у чотирьох об`єктах нерухомого майна визнати за нею в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м.

Суд вбачає, що предметом позовних вимог є, у тому числі, вимоги про стягнення з відповідачів компенсації у розмірі 28 948,30 дол.США, належної до виплати позивачці за припинення її права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 58,7 кв.м, житловою 17.1 кв.м, 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 143,4 кв.м, житлової 80.4 кв.м; 1/8 частку садового будинку АДРЕСА_4 ; 1/4 частку земельної ділянки пл.0,120 га, що розташована на території Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області за межами населених пунктів за мінусом вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 62,3 кв.м. Таким чином у разі задоволення позову у власність відповідачів перейде чотири з п`яти об`єктів спірного майна.

Судом встановлено, що жодний із спірних об`єктів нерухомого майна за вартістю, встановленої на підставі висновку експерта №040/2020 від 06.08.2020 року, не відповідає сумі компенсації, яку просить стягнути на свою користь позивачка у наслідок припинення її права власності на частки у чотирьох об`єктах нерухомого майна.

Між тим, згідно із довідкою з ДРРП на НМ та РПВ на НМ, ДРІ, ЄРЗВОНМ від 26.11.2020 судом встановлено, що у особистій приватній власності відповідачки перебуває у тому числі і квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв.м, житлової 16,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на якій відсутні обтяження.

Згідно обґрунтувань заяви про забезпечення позову, вказано, що відсутній правовий механізм спонукання відповідачки до внесення суми компенсація у розмірі 28 948,30 дол.США на депозитний рахунок суду до постановлення судом рішення.

Представник позивачки вважає, що єдиним механізмом, який може забезпечити фактичне виконання рішення суду у частині стягнення компенсація у розмірі 28 948,30 дол.США є забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно ОСОБА_2 , яке буде реалізоване у примусовому порядку у разі невиконання відповідачкою рішення суду добровільно.

Суд вбачає, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника.

При цьому суд вважає, що таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Із урахуванням ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч.3 ст.154 ЦПК України, відсутні.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 43,00 кв.м, житлової 16,7 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради та сторонам по справі.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 11.12.2020 року.

Суддя: Л.В. Домусчі