Справа № 585/4064/19
Номер провадження 2/585/84/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 березня 2020 року м.Ромни
Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої - судді Машини І.М.
при секретарі Шемчук І.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
05.11.2019 суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, за клопотанням позивача, ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовом не подав.
Ухвалою суду від 17.01.2020 розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з призначенням судового засідання.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив про його задоволення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, клопотань не заявляв.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, то у відповідності до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17 грудня 2007 р. ОСОБА_2 підписав Заяву (клієнт раніше ідентифікований по рахунку № НОМЕР_1 ) (а. с. 9).
Підписуючи Заяву, відповідач погодився, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Також своїм підписом у Заяві відповідач засвідчив, що він ознайомлений і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також з Тарифами банку, які були надані заявнику для ознайомлення в письмовому вигляді. Одночасно, як це слідує з анкети-заяви, заявника було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на офіційному сайті банку. ОСОБА_2 зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.
Відповідно до зазначеної Заяви за кредитним договором встановлена базова процентна ставка 22,8 % з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. (а.с. 9).
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 на підставі кредитного договору б/н були видані наступні кредитні картки: 21.12.2007 № картки НОМЕР_2 з терміном дії 12/11; 29.01.2008 № картки НОМЕР_3 з терміном дії 12/11 (а.с. 80).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.
Факт використання ОСОБА_2 кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку, в якому відображений рух коштів, а саме: отримання, використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником (а.с. 72-75).
Як встановлено судом, відповідач покладені на нього кредитним договором зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в тому числі по тілу кредиту та процентах станом на 30.12.11 в розмірі 494,40 грн., які підлягають стягненню на користь банку в повному обсязі.
Щодо вимоги банку про стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам за період з 01.01.2012 по 31.08.2019, а також пені та штрафів, то суд зазначає наступне.
Кредитний договір між сторонами спору був укладений шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов кредитування, тобто фактично був укладений договір приєднання. Відтак, оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі споживачу банківських послуг і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, зокрема, які стосуються процентів за користування кредитними коштами.
Проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Підписуючи Заяву від 17.12.2007, відповідач узгодив процентну ставку за користування кредитом 22,8 % на 360 днів на рік, однак договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання між сторонами не було (а.с. 8).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість процентам за користування кредитом за період, в тому числі з 01.01.2012 по 31.08.2019, а також заборгованість по пені і штрафам за несвоєчасну сплату кредиту. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.12.2007, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, як невід`ємну частину кредитного договору
Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цьому документі розмірі і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).
З огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17, у подібних правовідносинах неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання (щодо встановлення умов однією зі сторін договору у формулярах або інших стандартних формах), оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин у даній справі (17.03.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.12.2019).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на зазначене, оскільки як встановлено судом, строк кредитування відповідача відповідає строку дії картки грудень 2011 р., банк не вправі вимагати стягнення з нього процентів за користування кредитом за період з 01.01.2012 по 31.08.2019 у розмірі, встановленому договором. Вимоги про стягнення з відповідача за вказаний період процентів згідно положень ст. 625 ЦК України позивач не пред`являв.
Крім того, за відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відсутність підпису відповідача у Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, який наявний в матеріалах справи, свідчить про те, що він не належить до кредитного договору, укладеного між сторонами 17.12.2007 шляхом підписання Заяви.
За таких обставин доводи позивача про визначеність ціни договору, виходячи з розміру пені та штрафів, спростовуються наявними матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог банку про стягнення з відповідача неустойки.
Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог.
При подачі позову банком було сплачено 1921,00 грн. судового збору.
Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 76,84 грн. (1921*4%/100).
На підставі положень ст.ст. 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 533, 536, 554, 610, 612, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відшкодування витрат по оплаті судового збору в розмірі 76 грн. 84 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники, які не були присутні в судовому засіданні мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 11.03.2020.
СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ І. М. Машина