Постанова

Іменем України

10 березня 2020 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/4408/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва

в складі судді Батрин О.В.

від 09 грудня 2019 року

у справі №757/10661/17-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

В обґрунтування позову зазначив, що з вини відповідача відбулася ДТП в результаті якої належний на праві власності позивачу автомобіль Scoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав значних механічних пошкоджень.

Позивач, посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, а страховик відповідача виплатив страхове відшкодування у сумі 49 490,00 грн, просив стягнути з ОСОБА_1 різницю між ринковою вартістю і страховим відшкодуванням у розмірі 229 506,92 грн.

Крім того, позивач, посилаючись на те, що обов`язок відшкодування у відповідача виник з моменту визнання його винним у скоєнні ДТП, просив на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 3% річних за прострочення зобов`язання в сумі 6998,39 грн та інфляційні втрати в сумі 29 835,89 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 163 273,99 грн, 3% річних в сумі 4 965,00 грн та інфляційні втрати в сумі 22 384,74 грн та у відшкодування судових витрат стягнуто 484,74 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні, що наявний в матеріалах справи висновок експерта, яким визначено вартість завданого позивачу матеріального збитку в сумі 211 163,99 грн, сторонами не заперечується, є належним та допустимим доказом.

Судом безпідставно взято до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи, оскільки її проведення здійснювалося за матеріалами справи без натурного обстеження предмету дослідження (пошкодженого автомобіля). Також, експерту не були надані додаткові матеріали, необхідні для проведення експертизи, а саме: протокол огляду, який можливо прочитати, та кольорові фотознімки пошкодженого автомобіля.

Судом також не враховано, що у висновку судової автотоварознавчої експертизи від 10.07.2018, зробленого експертом Барболюком В.С., експерт слушно зазначає, що автомобіль для огляду надано не було, та водночас робить висновок про те, що за вартість відновлювального ремонту можливо обгрунтовано прийняти вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції транспортного засобу від 11.01.2016 в сумі 364 352,05 грн, а вартість матеріального збитку в сумі 211 163,99 грн.

Вказував, що оцінка вартості збитків, завданих позивачу, здійснена на підставі розрахунку ліквідаційної і утилізаційної вартості КТЗ, яка зроблена експертом Барболюком В.С. , є такою, що не може з об`єктивних та суб`єктивних причин прийматись до уваги, оскільки проведена без додержання експертом принципів об`єктивності та повноти дослідження, які закріплено у ст. 3 Закону України "Про судову експертизу".

Крім того, як на підставу скасування рішення суду посилався на неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що за півтора року до призначення у справі автотоварознавчої експертизи автомобіль був відчужений позивачем за договором купівлі-продажу.

Судом була залишена без уваги та належного процесуального реагування заява відповідача про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд розглянувши справу за відсутності сторін, дійшов висновку, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, чим порушив права і охоронювані законом інтереси відповідача. На думку скаржника суд фактично допустив однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилалися сторони в обгрунтування своїх вимог і заперечень, та не надав мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду.

За наведених обставин просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених в ній.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2015 року, близько 16 год. 45 хв. на 25 км +135 м автодороги М06, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілеммарки ГАЗ-24, державний номерний знак НОМЕР_2 , виконуючи розворот у місці, позначеному знаком 5.26, не впевнившись у безпечності свого маневру, скоїв зіткнення з автомобілем марки SkodaOctavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав позивачу, та автомобілем Kia Ria, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні ДТП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав значні механічні пошкодження.

Згідно страхового акту №110812 від 04 квітня 2016 року на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу ГАЗ-24, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ №7066121 від 19.02.2015. Відповідно до умов договору у ОСОБА_1 була застрахована цивільно-правова відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду майну третіх осіб у розмірі 50 000,00 грн, франшиза по полісу страхування становить 510,00 грн.

Відповідно до висновку експерта №7 судової автотоварознавчої експертизи від 10 липня 2018 року, виконаного судовим експертом Барболюком В.С. на виконання ухвали суду від 26.04.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 364 352,05 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 211 163,99 грн = (253 682,41 грн (ринкова вартість) - 42 518,42 грн (залишкова вартість автомобіля).

Доводи апеляційної скарги про те, що експертне дослідження судовий експерт проводив без огляду транспортного засобу не можуть бути підставою для скасування рішення суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) (далі - Інструкція), до експертної установи надаються: постанова (ухвала) про призначення експертизи, об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, у разі потреби матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).

Згідно п.3.5 Інструкції, у виняткових випадках, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта, його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законом порядку.

Пункт 3.9 Інструкції визначає, що якщо необхідно провести експертизу (дослідження) на місці події або огляд об`єкта за його місцезнаходженням, орган або особа, яка призначила експертизу (замовила дослідження), повинна забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови його роботи, а в разі потреби - викликати учасників процесу або інших осіб. У разі неявки осіб чи їх законних представників, що викликалися у визначений час на місце події або огляду об`єкта, дослідження (огляд) проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі про призначення експертизи судом зазначено про проведення експертизи на підставі матеріалів цивільної справи, а у разі необхідності - огляду автомобіля (а.с. 72 на звороті).

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що судовий експерт Барболюк В.С. звертався до суду з клопотанням, в якому просив забезпечити натурне обстеження об'єкту дослідження, а у випадку не надання для огляду транспортного засобу, дати письмовий дозвіл на проведення судової автотоварознавчої експертизи по матеріалам справи та витребувати додаткові матеріли: протокол огляду транспортного засобу, який можна прочитати, та кольорові фотознімки (а.с. 105-106).

Згідно листів від 11.07.2017 судом першої інстанції направлено вищевказане клопотання судового експерта сторонам у справі, для виконання, а також надано експерту дозвіл на проведення експертизи за матеріалами даної справи (а.с. 109-110).

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що судовому експерту не були надані протокол огляду та кольорові фотознімки пошкодженого транспортного засобу слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий експерт звертався до суду з повідомленням (вих. №14/17 від 26.08.2017), в якому зазначив про те, що автомобіль для огляду представлений не був, додаткові матеріали: протокол огляду транспортного засобу, який можливо прочитати, та кольорові фотознімки також надані не були (а.с. 117-118). У зв'язку з цим експерт в повідомленні зазначив про те, що для визначення матеріального збитку необхідно провести розрахунок ліквідаційної та утилізаційної вартості пошкодженого КТЗ, згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. В повідомленні експерт просив суд першої інстанції надати письмову згоду на розрахунок ліквідаційної та утилізаційної вартості пошкодженого КТЗ.

Листом від 12.02.2018 Печерський районний суд м. Києва надав експерту письмову згоду на розрахунок ліквідаційної та утилізаційної вартості пошкодженого КТЗ для визначення матеріального збитку (а.с. 119).

Отже, посилання відповідача на те, що судовий експерт не провів огляд транспортного засобу, а також здійснив експертне дослідження без протоколу огляду транспортного засобу, який можливо прочитати, та кольорових фотознімків пошкодженого автомобіля, не ставлять під сумнів висновок експерта, та відповідно не є підставою для скасування рішення суду з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги, що визначення експертом вартості матеріального збитку на підставі розрахунку ліквідаційної та утилізаційної вартості КТЗ проведено без додержання експертом принципів об'єктивності та повноти дослідження, які закріплено у ст. 3 Закону України "Про судову експертизу", колегія суддів вважає безпідставними та такими, що грунтуються на власному тлумаченні відповідачем положень законодавчих актів, якими врегульовано порядок проведення експертиз. Більш того, відповідач, вважаючи висновок експерта необгрунтованим або таким, що викликає сумніви в його правильності, не звертався до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи, як то передбачено ст. 113 ЦПК України.

Також варто зазначити, що визначаючи вартість матеріального збитку на підставі розрахунку ліквідаційної та утилізаційної вартості КТЗ судовий експерт керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, в п. 1.1. якої зазначено, що ця Методика розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна.

Згідно п. 1.3. Методики вимоги цієї Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, надаючи оцінку висновку експерта №7 від 10.07.2018 в сукупності з іншими доказами, як містяться в матеріалах справи, правильно зазначив в мотивувальній частині рішення, що даний висновок є належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує вартість завданого позивачу матеріального збитку в сумі 211 163,99 грн.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Як вже зазначалось вище, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля SkodaOctavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 364 352,05 грн, яка перевищує ринкову вартість автомобіля, що становить 253 682,41 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, визначення експертом розміру завданого матеріального збитку, виходячи із суми ринкової вартості автомобіля, є таким, що відповідає закону. Відтак є неспроможними доводи апеляційної скарги, що експертом неправильно визначено розмір матеріального збитку, завданого позивачу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, установивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля (364 352,05 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля (253 682,41 грн), дійшов обгрунтованого та мотивованого висновку, що сума завданої позивачу матеріальної шкоди становить 211 163,99 грн, за вирахуванням залишкової вартості автомобіля в сумі 42 518,42 грн (253682,41-42518,42)

Також, врахувавши обставини виплати позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача матеріального збитку в сумі 161 673,99 грн, що становитьрізницю між фактичним розміром шкоди, за вирахуванням залишкової вартості автомобіля, і сумою страхового відшкодування (253 682,41 грн (ринкова вартість автомобіля) - 42 518,42 грн (залишкова вартість автомобіля) - 49490,00 (страхове відшкодування).

Доводи апеляційної скарги, що суд фактично розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки за приписами процесуального законодавства суд може розглянути справу за відсутності учасників справи, у разі їх належного повідомлення про розгляд справи. В матеріалах справи містяться докази про належне повідомлення сторін про день, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції допустив однобічність у розгляді справи та не перевірив всіх обставин, на які посилалися сторони, оскільки як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом залишено без уваги та належного процесуального реагування заяву відповідача про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, таке порушення судом норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду. Так, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на приписи норм процесуального права про перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов в частині вимог про стягнення матеріального збитку підлягає частковому задоволенню. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 11 березня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай