Ленінський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2020р. Справа №642/3046/20 Провадження №2/642/1120/20

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;

Секретаря Пшеничної Т.М.;

За відсутності позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , повідомленого про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до суду позивач заявляє позовні вимоги до відповідача, а саме:

- стягнути з Відповідача на користь Позивача суму у розмірі 138649,18 грн матеріальної шкоди;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача 2637,60 грн., судових витрат;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача 20000,00 грн. моральної шкоди.

В мотивування змісту заявлених вимог позивач вказав: 10.10.2019 приблизно о 19-20 ОСОБА_2 (далі Відповідач), керуючі автомобілем «БМВ» реєстраційний номер (далі р.н.) НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, вул. Ільїнській, в м. Харкові, у районі будинку № 48, не надав перевагу в русі та виїхав на нерегульоване перехрестя з вул. Терехівською де зіткнувся з автомобілем «Ніссан» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) належний Позивачу автомобіль «Ніссан» р.н. НОМЕР_2 отримав значні механічні пошкодження, а Позивачу, як власнику транспортного засобу, завдана матеріальна та моральна (немайнова) шкода.

Факт порушення вимог п. 16.11 ПДР України підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 157425, схемою до нього, які знаходяться в матеріалах справи № 642/7382/19 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.11.2019 у справі № 642/7382/19 ОСОБА_2 визнано винним в порушенні вимог п. 16.11 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

У зв`язку з чим, позивач заявляє позовні вимоги.

Відповідач відзиву щодо позовних вимог суду не надав.

Судом на підставі досліджених доказів, встановлені наступні факти та обставини:

10.10.2019 приблизно о 19-20 Відповідач, керуючі автомобілем «БМВ» реєстраційний номер (далі р.н.) НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, вул. Ільїнській, в м. Харкові, у районі будинку № 48, не надав перевагу в русі та виїхав на нерегульоване перехрестя з вул. Терехівською де зіткнувся з автомобілем «Ніссан» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.11.2019 у справі № 642/7382/19 Відповідача визнано винним в порушенні вимог п. 16.11 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) належний Позивачу автомобіль «Ніссан» р.н. НОМЕР_2 отримав значні механічні пошкодження, про що свідчить висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 22886 від 10.01.2020 року, яким встановлено що, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ніссан» р.н. НОМЕР_2 , наслідок ДТП станом на 10.10.2019, складає 138649,18 грн.

Вартість проведення цього дослідження, відповідно до товарного чеку становить суму 2637,60 грн., які я сплатив при проведенні дослідження.

Оцінив в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає:

Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність вині в діях Відповідача у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10.10.2019, Позивачем додатковому доказуванню не підлягає.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Вимогами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна;

- відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

З аналізу встановлених обставин, відповідно до вказаних норм закону, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодуванню матеріальної шкоди повністю доказані та відповідають умовам закону.

Враховуючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в заявленому розмірі суд вважає.

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач в супереч вимогам ст.12, 13 ЦПК України, не надав суду ніяких доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявленого розміру моральної шкоди.

Суд, відповідно до вимог закону, погоджується з правовою позицією Позивача, щодо спричинення моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях та хвилюваннях, які він зазнав у зв`язку з отримання матеріальної шкоди, але суд, вважає, що розмір завданої моральної шкоди не зовсім доказано.

Отже, суд вважає, розумним і справедливим визначити розмір компенсування завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень., що складає розмір місячної мінімальної заробітної плати в України. Такий розмір буде достатньої сатисфакцією моральної шкоди.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 138649,18 грн., маральну шкоду у сумі 5000грн., судові витрати у сумі 2637,60грн., витрати зі сплати судового збору у сумі - 1612,86 грн., в всього стягнути 147899(сто сорок сім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять)грн. 64коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв