Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/786/19
Провадження по справі № 2/514/98/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравченко П.А.

при секретарі Мочу І.П.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить суд: визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 27 червня 1995 року, а саме: житлового будинку, загальною площею 80,0 кв. м, житловою площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №31 секретарем Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області 27.06.1995 року і зареєстрований в Тарутинському районному бюро технічної інвентаризації в реєстрової книзі за № 1-а-1-3.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 червня 1995 року, домовившись про ціну та всі інші істотні умови, між ОСОБА_1 , як покупцем та ОСОБА_2 , як продавцем, з другою сторони, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 80,0 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №31 секретарем Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області 27.06.1995 року. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку відбулося повне його виконання як з боку позивача, а саме здійснення оплати і прийняття у володіння та користування, так і з боку продавця, яка прийняла оплату та передала їй у володіння і користування житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . 22 серпня 1996 року на підставі цього Договору Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації за нею зареєстровано на праві особистої власності зазначений житловий будинок в реєстрової книзі за №1-а-1-3. ОСОБА_1 вирішила продати вищевказаний будинок, зібравши всі необхідні документи, вона звернулась до нотаріуса для укладення договору, однак нотаріус їй відмовила у прийнятті документів, мотивуючи це тим, що наданий нею договір купівлі-продажу не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час посвідчення цього договору. В даний час немає можливості переоформити договір купівлі-продажу житлового будинку та нотаріального посвідчити його так як продавець ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок чого вона не може розпорядитися належним їй житловим будинком, що порушує надане їй як власнику право розпоряджатися своїм майном.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою.

Позивач в судове засідання не з`явилася, на розгляд суду від надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області сільський голова у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27 червня 1995 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з другої сторони, укладений договір купівлі-продажу нерухомо майна, а саме: житлового будинку, загальною площею 80,0 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №31 секретарем Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області 27.06.1995 року (а.с.12-13).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22).

Згідно довідки Березинської селищної ради від 18.02.2019 № 291/02-07 вбачається, що гр-ка ОСОБА_3 , яка здійснила договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_2 році, дійсно проживала у республіки ОСОБА_4 , Російської Федерації та з дня складання договору купівлі-продажу по теперішній час на території смт Березине не мешкає (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для укладення договору, однак нотаріус їй відмовила у прийнятті документів, мотивуючи це тим, що наданий нею договір купівлі-продажу не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час посвідчення цього договору.

Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України вбачається, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього кодексу).

Згідно ст. 224 ЦК України в ред. 1963 року (який діяв на момент укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку, є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст. 220 ЦК України.

Як було встановлено під час судового розгляду сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов за договором купівлі-продажу будинку. Вказаний договір було зареєстровано Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації. Сторона договору (продавець) ОСОБА_2 після укладення договору виїхала за межі України до Російської Федерації, де померла.

Отже, враховуючи вищевказані обставини, які були перевірені під час судового розгляду та підтверджені відповідними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.16,220,334,640 ЦК України, ст.47,153 ЦК Української РСР(1963 р.), 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 27 червня 1995 року, а саме: житлового будинку, загальною площею 80,0 кв.м, житловою площею 52,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №31 секретарем Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області 27.06.1995 року і зареєстрований в Тарутинському районному бюро технічної інвентаризації в реєстрової книзі за № 1-а-1-3.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

Суддя П.А. Кравченко