ПОСТАНОВА

іменем України

10 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 394/339/20

провадження № 22-ц/4809/1587/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Чельник О.І.,

суддів - Єгорової С.М., Черненка В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангелського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2020 року у складі судді Запорожця О.М.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Новоархангелського районного суду Кіровоградської області із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказував, що на підставі виконавчого листа від 20.10.2016 року №293/10558/16-ц, який був виданий після набрання законної сили рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2016 року, із нього проводиться стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначав, що на день ухвалення вищевказаного рішення він був працевлаштований, у зв`язку з чим мав змогу сплачувати аліменти у вказаному розмірі, проте на даний час є безробітним, має мінливий нестабільний дохід, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, відповідно до якого стягнення аліментів на його синів проводити в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Новоархангелського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.08.2016 року і до досягнення синами повноліття (а.с.13).

Згідно з розрахунком заборгованості по виплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , виданого Маловисківським районним відділом ДВС, станом на 01.04.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 104876 грн (а.с.11-12).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 28.02.2017 року позивача звільнено із Філії ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» за згодою сторін, із 13.06.2017 по 09.03.2018 відповідач перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю (а.с.9-10).

Інших доказів погіршення майнового стану та участі позивача в житті та вихованні дітей матеріали справи не містять.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки така зміна не буде сприяти належному захисту інтересів дітей, а навпаки може призвести до збільшення матеріального навантаження на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоархангелського районного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді С.М. Єгорова

В.В. Черненко