Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 листопада 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явив у суді позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Позов обґрунтовано тим, що 20.04.2016 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 2500 доларів США, що підтверджено відповідною розпискою, а також 17.02.2018 року було укладено ще один договір позики, та відповідачем отримано від позивача в борг 20000 доларів США, з кінцевим строком погашення - 23.02.2018 року, про що також складено відповідачем розписку.

Станом на даний час позики так і не повернуті позивачеві, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача:

за договором позики від 20.04.2016 року 3403,35 доларів США, з яких: 2500,00 доларів США - основна сума боргу, 902,32 доларів США - проценти за користування позикою, 1,03 доларів США - 3% річних;

за договором позики від 17.02.2018 року 22281,09 доларів США, з яких: 20000,00 доларів США - основна сума боргу, 1949,04 доларів США - проценти за користування позикою, 332,05 доларів США - 3% річних.

Загальна грошова сума, яку просить стягнути з відповідача позивач становить 25684,44 доларів США, що еквівалентно 721475 грн. 92 коп.

До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Представник відповідача був ознайомлений з матеріалами справи. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 17.11.2020 р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 20.04.2016 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, які остання зобов`язалась повернути за першою вимогою позикодавця. Факт укладення договору позики та отримання відповідачем вказаних грошових коштів підтверджено відповідною розпискою. (а.с. 5)

17.02.2018 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, з кінцевим строком погашення - 23.02.2018 року. Факт укладення договору позики та отримання відповідачем вказаних грошових коштів підтверджено відповідною розпискою. (а.с. 7)

Як вбачається з Вимоги від 31.08.2018 року позивач просив відповідача повернути суму позики у розмірі 2500 доларів США згідно договору від 20.04.2016 року. (а.с. 6)

Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем в добровільному порядку свого обов`язку з повернення грошових коштів отриманих на підставі договору позики, що підтверджено відповідною розпискою у визначений строк.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини на підставі договору позики.

Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Отже, факт передачі грошових коштів від позивача та відповідача підтверджено.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування обставин, викладених у позові, суд вбачає доведеним факт надання відповідачеві від позивача позики в розмірі 2500 доларів США та позики у розмірі 20000 доларів США та факт їхнього неповернення з боку відповідача.

Відтак, суд вбачає достатньо підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2500 доларів США та 20000 доларів США основного боргу за договорами позики.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, сума боргу не підлягає переведенню до гривневого еквіваленту, адже борг має бути повернутий у тій валюті, в якій була надана позика. Так як валютою договору були долари США, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість у розмірі доларах США.

Крім того, позивач просить суд також стягнути на його користь з відповідача штрафні санкції, щодо неналежного виконання умов договірного зобов`язання у виді 3% річних та проценти за користування позиками.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З матеріалів справи вбачається, що кінцевим терміном погашення заборгованості за договором від 20.04.2016 року є пред`явлення вимоги позичальника про повернення заборгованості. Позивач пред`явив таку вимогу до відповідача 31.08.2018 року. У цій вимозі зазначено про обов`язок повернення боргу не пізніше 7 днів з моменту отримання вимоги. Позивач стверджує, що відповідач отримав вимогу в день її складення - 31.08.2018 року. Враховуючи те, що відповідачем цю обставину не було спростовано жодним доказом, суд вбачає достатньо підстав вважати, що кінцевим строком погашення боргу є кінець 7-денного строку після 31.08.2018 року, тобто - 08.09.2018 року.

Саме з 08.09.2018 року підлягає нарахуванню штрафні санкції за договором позики від 20.04.2016 року. Розмір 3% річних за період з 08.09.2018 року по 12.09.2018 року (дату по яку нараховую позивач) становить 1,03 доларів США.

Щодо 3% річних по договору від 17.02.2018 року, то обрахунок має здійснюватись з 24.02.2018 року, тобто на наступний день після 23.02.2018 року (день до якого мав бути повернутий борг).

Відтак, розмір 3% річних за період з 24.02.2018 року по 12.09.2018 року (дату по яку нараховую позивач) становить 330,41 доларів США.

Що стосується процентів за користування позикою, то їхній розмір не передбачений жодним з договорів. Відтак, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За договором від 20.04.2016 року розмір процентів за користування позикою за період з 20.04.2016 року по 12.09.2018 року становить 902,32 долари США, за договором від 17.02.2018 року розмір процентів за користування позикою за період з 17.02.2018 року по 12.09.2018 року становить 1949,04 долари США.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 20.04.2016 року 3403,35 доларів США, з яких: 2500,00 доларів США - основна сума боргу, 902,32 доларів США - проценти за користування позикою, 1,03 доларів США - 3% річних; за договором позики від 17.02.2018 року 22279,45 доларів США, з яких: 20000,00 доларів США - основна сума боргу, 1949,04 доларів США - проценти за користування позикою, 330,41 доларів США - 3% річних, що разом складає 25682 долари США 80 центів.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 7214 грн. 76 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20.04.1999 року) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) заборгованість за договорами позики від 20.04.2016 року та 17.02.2018 року у загальному розмірі 25682 долари США 80 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20.04.1999 року) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 7214 грн. 76 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко