Справа № 461/6830/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3834/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Снопківське» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2018 року Львівське комунальне підприємство «Снопківське» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають там, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 995 від 15.03.2018 року. Житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Снопківське», яке відповідно до ухвали Львівської міської ради створено з метою утримання, обслуговування та ремонту житлових будівель. Зазначає, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, причому відсутність письмових договірних зобов`язань не є підставою для звільнення від сплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим для здійснення оплати комунальних послуг мешканцям квартири АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок, однак такі ними не сплачуються. Позивач стверджує, що жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що свідчить про належне виконання своїх обов`язків ЛКП «Снопківське», натомість відповідачі за період з 01.06.2014 року по 01.07.2018 року не сплачували послуг комунальних послуг за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 21 405 грн. 78 коп. З наведених підстав, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Львівського комунального підприємства «Снопківське» 15 696 грн. 54 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2014 року до 31.05.2019 року та понесені витрати на оплату судового збору.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року у задоволенні позову Львівського комунального підприємства «Снопківське» відмовлено.

Рішення суду оскаржило Львівське комунальне підприємство «Снопківське», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що суд безпідставно не взяв до уваги розрахунок заборгованості, оскільки ним підтверджується вартість нарахування житлово-комунальних послуг, повідомлення про оплату житлово-комунальних послуг за кожен місяць з 01.06.2014 року до 31.05.2019 року, а також зазначено перелік послуг та їхню вартість за кожен місяць і складові тарифу. Апелянт зазначає, що надання доказів на підтвердження надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 2014 року по 2015 рік є неможливим, оскільки термін зберігання таких документів три роки. Споживачів належним чином повідомлено про зміну тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій шляхом розміщення зазначеної інформації на офіційному веб-сайті Львівської міської ради та на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них. На думку апелянта письмові звернення відповідачів про аварійний стан будинку та неякісне надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій не є належними доказами ненадання послуг, оскільки не стосуються періоду, за який утворилася заборгованість. На думку апелянта, укладення нового договору про надання послуг з управлінням багатоквартирним будинком доводить, що інших мешканців влаштовує якість послуг, наданих ЛКП «Снопківське», а відтак, твердження відповідачів про ненадання ЛКП «Снопківське» усіх послуг не підтверджене належними та допустимими доказами. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ЛКП «Снопківське», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачам послуг з утримання житлового будинку і споруд та прибудинкової території, правильність розрахунку тарифів, правильності розрахунку заборгованості.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 15.03.2018 року, виданою ЛКП «Снопківське» за №995.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 365 від 08.06.2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями послуг з надання житлово-комунальних послуг у м. Львові.

Житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Снопківське», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради, основним завданням його діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будинків.

Звернення до суду з позовом, позивач в позовній заяві, уточненнях позовних вимог, в заяві про зменшення розміру позовних вимог, обґрунтовує тим, що в період з 01.06.2014 року до 31.05.2019 року у відповідачів склалася заборгованість через несплату ними послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, яка, згідно розрахунку наданого позивачем, та з врахуванням уточнень позовних вимог, їх зменшення, становить 15696.54 грн.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» із наступними змінами, мінімальні норми житлово-комунальних послуг встановлюються з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем.

У відповідності зі ст. ст. 64, 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані комунальні послуги. Повнолітні члени сім`ї несуть з наймачем солідарну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, в тому числі і на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг, якщо такі послуги надавались.

Частинами 3, 4 ст. 16 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу послуг. Виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Пунктами 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 20 вищезгаданого Закону, встановлено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Частиною 1 п.п.5, 6 ст.30 Закону визначено, що державне регулювання цін/тарифів базується на принципах відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості та відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил.

Згідно з ч.ч.1, 2,6 ст.32 Закону, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.

Суд першої інстанції вірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам) та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги, згідно з існуючими тарифами та перевірка не тільки розрахунку заборгованості, а й доказів надання комунальних послуг.

Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям, розроблені у відповідності до постанов Кабінету України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради 31.05.2012 року «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку», з врахуванням рішення № 121 «Про внесення зміни до рішення виконавчого комітету від 31.05.2012 року № 561.

Позивач зазначає, що прибирання прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 проводиться двірником комунального підприємства, нарахування оплати за електроенергію для освітлення місць загального користування визначається по кожному будинку окремо, в тому числі і по будинку АДРЕСА_2 , згідно з фактичними показниками будинкових засобів обліку електроенергії з розрахунку на 1 кв. м загальної площі кожної квартири нежитлового приміщення; міською та районними аварійними службами надаються послуги у нічний час, вихідні та святкові дні, відповідно до укладених договорів з ЛКП «Снопківське» на виконання робіт з ремонту внутрішньо будинкових електромереж, систем водовідведення тощо; вивезення твердих побутових відходів здійснюється Львівськими комунальними підприємствами та підприємствами некомунальної форми власності.

08.07.2019 року ЛКП «Снопківське» подало заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якими просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 15696.54 грн., зменшення розміру позовних вимог мотивує тим, що «позовні вимоги в первинній позовній заяві про стягнення з відповідачів заборгованості по житлово - комунальних послугах в розмірі 21405.70 грн. було зазначено помилково, оскільки не було віднято суму за попередні періоди (в межах яких було прийнято рішення суду, а саме, сума в розмірі 10941.75 грн.), що не входить до позовних вимог».

В той же час на підтвердження уточнених (зменшених) позовних вимог, до заяви про зменшення позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості по нарахуванню плати станом на 01.07.2019 року, згідно якого заборгованість відповідачів за період з 01.06.2014 року до 31.05.2019 року становить 26638.29 грн.

Аналізуючи зміст заяви про зменшення позовних вимог та долучений до неї розрахунок заборгованості по нарахуванню плати станом на 01.07.2019 року, згідно якого заборгованість відповідачів за період з 01.06.2014 року до 31.05.2019 року становить 26638.29 грн., колегія приходить до висновку, що такий не є беззаперечним доказом наявності у відповідачів заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у зазначеному позивачем розмірі за період з 01.06.2014 року до травня 2019 року.

З розрахунку заборгованості по нарахуванню плати за житлово комунальні послуги (квартплата) станом на 01.07.2019 року вбачається, що у відповідачів згідно наданого розрахунку станом на червень 2014 року наявна заборгованість у розмірі 10941.75 грн., і в подальшому заборгованість по оплаті цих послуг нараховувалася з врахуванням цієї суми.

За вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ЛКП «Снопківське», всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності суми заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, про стягнення якої звернувся позивач до відповідачів.

В матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.06.2014 року до 31.05.2019 року, однак жоден із них не містить інформації, за які конкретно надані послуги проводилось нарахування, оскільки розрахунки не містять даних про формування тарифу, а також його складові, вартість кожної з наданих послуг, на що посилався суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутність зазначеної інформації в долученому до справи розрахунку заборгованості унеможливлює перевірку правильності нарахування заборгованості відповідачів по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також за відсутності доказів надання будь-якої з цих послуг можливість розрахувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, враховуючи надані ЛКП «Снопківське» послуги.

А відтак, суд першої інстанції дав вірну оцінку наданому позивачем розрахунку, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, про те, що зазначений розрахунок не є належним та допустимим доказом наявності у відповідачів заборгованості у вказаному позивачем розмірі, оскільки у ньому не зазначено, які конкретно послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території надавалися відповідачам, не конкретизовано вартість цих послуг, розрахунок кожної послуги, складової тарифу.

Не погодившись з такими висновками суду першої інстанції, ЛКП «Снопківське» в апеляційній скарзі зазначає про те, що позивачем долучені до матеріалів справи повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг за період 2014-2019 роки по квартирі АДРЕСА_1 , яке містить складові тарифу на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, щомісячні нарахування оплати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розрахунок заборгованості, розмір погашення заборгованості, а відтак суд мав можливість перевірити правильність нарахувань за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території виходячи з інформації, зазначеної в повідомленнях на оплату житлово-комунальних послуг за період 2014-2018 роки по квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається з долучених позивачем повідомлень на оплату житлово-комунальних послуг за період 2014-2019 роки по квартирі АДРЕСА_1 , такі містять складові тарифу на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, щомісячні нарахування оплати за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розрахунок заборгованості, розмір погашення заборгованості в період 2014-2019 роки.

В зазначених повідомленнях міститься розрахунок заборгованості по оплаті послуг по утриманню будинку та споруд та прибудинкової території, який проведено з врахуванням заборгованості по постачанню холодної води, разом з тим, як вбачається з довідки ЛКП «Снопківське» нарахування за холодне водопостачання та водовідведення у квартирі відповідачів не проводиться з вересня 2012 року, а тим більше, що такі послуги ЛКП не надаються.

Разом з тим повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг за період 2014-2019 роки по квартирі АДРЕСА_1 містять розрахунок заборгованості з врахуванням нарахувань за холодне водопостачання та водовідведення, що відповідно впливає на загальний розмір заборгованості за період з 2014 року до 2019 року.

Надані позивачами до справи розрахунки заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території містять інформацію про «коректуру» на суму 7017.45 грн., однак у зв`язку з чим проведена така «коректура» і куди були розподілені кошти в сумі 7017.45 грн., позивач не надав суду з цього приводу жодних пояснень.

За вищенаведеного неможливим є перевірка правильності нарахування позивачем заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період червень 2014 травень 2019 років.

Як вбачається з розрахунків та квитанцій, наданих ЛКП «Снопківське», тарифи на житлово-комунальні послуги змінювались упродовж 2015, 2016, 2017, 2018 років.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів належного повідомлення відповідачів, у порядку, визначеному ч. 6 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», про зміну таких тарифів, що свідчить про допущені порушення прав відповідачів, як споживачів житлово-комунальних послуг.

Відповідачі вказують на те, що ними частково сплачувались комунальні платежі з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, і такі сплачувались відповідно до фактично наданих ЛКП «Сновківське» послуг, про що свідчать долучені ними до матеріалів справи квитанції, а відтак вони і надалі не відмовляються від оплати послуг, однак вважають, що оплачуватись повинні лише фактично надані послуги.

І оскільки послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території надавались ЛКП «Снопківське» лише частково, то і оплата за надані послуги була також частковою.

Позивач, на підтвердження позовних вимог та факту надання житлово-комунальних послуг відповідачам, як споживачам, окрім акту від 29.09.2017 року про ремонт сходової клітки в будинку АДРЕСА_2 та робочих листків столяра-скляра, електрика, покрівельника, столяра-сантехніка, слюсара-сантехніка щодо надання послуг з утримання будинку відповідачів в період з 2016, 2017, 2018 року, не надав інших належних та допустимих доказів, на підставі яких можна б було встановити, що такі послуги дійсно надавались за весь період з 2014 року до 2019 років та надання цих послуг в повному обсязі та належної якості.

Доказів надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період позовних вимог 2014, 2015 позивачем не надано, такі, як стверджує апелянт, не збереглися.

Суд першої інстанції зазначив відсутність документів на підтвердження надання відповідачам, мешканцям будинку АДРЕСА_2 послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за весь заявлений позовний період з 01.06.2014 року по 31.05.2019 року, та вважав сумнівними, такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, надані позивачем розрахунки заборгованості по оплаті цих послуг.

Заперечуючи щодо позову, відповідачі посилаються на неналежне надання ЛКП «Снопківське» послуг з утримання їх будинку, який знаходиться в аварійному стані, на те, що ремонтні роботи по утриманню будинку та утримання в належному стані прибудинкової території ЛКП «Снопківське» не проводить. Також, зазначили, що живуть на останньому поверсі будинку і будинок постійно заливає атмосферними опадами вже багато років, а численні звернення мешканців до ЛКП «Снопківське» про ремонт даху та його перекриття, залишились без реагування, дах і надалі протікає.

На спростування таких тверджень відповідачів ЛКП «Снопківське» не надало суду доказів на підтвердження ремонту даху, проведення робіт по ремонту житлового будинку, окрім ремонту сходової клітки.

Матеріали справи містять заяви, з яких видно, що відповідачі неодноразово звертались до ЛКП «Снопківське» та Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з письмовими зверненнями про аварійний стан будинку та неякісне надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Разом з тим в матеріалах справи відсутня інформація про належне реагування ЛКП «Снопківське» на заяви та звернення відповідачів, а також інших мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 , відсутня інформація про обстеження будівельно технічного стану житлового будинку, не проведено обстеження на предмет його аварійності, не перевірено та не встановлено відповідною комісією, чи відповідають твердження мешканців житлового будинку про його аварійність, не вирішено питання необхідності проведення капітального чи поточного ремонту житлового будинку, потреби у коштах, відсутні звернення ЛКП «Снопківське» до міської ради з приводу необхідності виділення коштів для ремонту житлового будинку.

Наведене спростовує твердження апелянта про те, що відповідачі не зверталися до ЛКП «Снопківське» з приводу ненадання, неналежного надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження проведення у будинку будь-яких ремонтних робіт покрівлі будинку, усунення недоліків наведених заявниками, вжиття позивачем заходів для забезпечення отримання відповідачами комунальних послуг на належному рівні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно взяв до уваги заяви-звернення відповідачів до ЛКП «Снопківське» з приводу ненадання, неналежного надання конкретних послуг, оскільки такі твердження відповідачів ЛКП не спростувало належними та допустимими доказами як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду судового рішення за апеляційною скаргою ЛКП «Снопківське».

Такі висновки суду не спростовані апелянтом в поданій ЛКП «Снопківське» апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вимоги ЛКП «Снопківське» щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи, докази надані позивачем, у своїй сукупності не є достатніми на належними, відтак не підтвердженим належними доказами є і розрахунки заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачі незважаючи на відсутність укладеного договору повинні сплачувати позивачу кошти за отримані послуги, однак така плата повинна проводитись виключно за фактично отримані послуги, однак оскільки позивач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наданих послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у відповідності до складових тарифу, на підтвердження наданих суду розрахунків заборгованості із зазначенням у ньому конкретних видів наданих відповідачам послуг, що унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку заборгованості, правильність нарахування заборгованості по кожному виду наданих послуг, і оскільки рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ЛКП «Снопківське» за їх недоведеністю, колегія суддів вважає безпідставним покликання в мотивувальній частині оскаржуваного рішення посилання на позовну давність.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Снопківське» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 жовтня 2019 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на позовну давність.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 07.12.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.