РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"01" грудня 2020 р. 145/1369/19

2/145/121/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 11 травня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстрованошлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу донька проживатиме з нею.

Спільного майна в них немає.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем протягом останніх 4 років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Вони втратили взаємні почуття один до одного, втрачено взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовженні та збереженні даного шлюбу. Примирення між ними неможливе.

Їй достовірно відомо, що відповідач проживає з іншою жінкою. Вона теж проживає з іншим чоловіком, вони планують офіційно, в органах ДРАЦС оформити стосунки, але її шлюб перешкоджає їм це зробити. Вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище ОСОБА_1 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являється, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку (через оголошення). Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

11 травня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.3).

Від цього шлюбу у них є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4), яка проживає і після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою.

Сторони більше 4 років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Позивачка проживає з іншим чоловіком, з яким планує в органах ДРАЦС офіційно оформити стосунки.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263- 265, 273, 280 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 11 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 38.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - ОСОБА_1 .

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 03.12.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя І.О.Ратушняк