Ухвала

10 березня 2020 року

м. Київ

справа № 357/13254/18

провадження № 61-2712ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року в справі за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави до головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , третя особа - приватне орендне підприємство «Агрофірма Узинська», про визнання недійсним та скасування наказів, договорів оренди земельних ділянок та скасування реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області звернувся в інтересах держави до суду з наведеним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000182 від 06 червня 2018 року встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства, які знаходяться в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

13 березня 2014 року на підставі наказів Головного управління Держземагенства у Київській області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду, між управлінням та ОСОБА_1 укладено договори оренди на земельні ділянки загальною площею 60,8072 га, 27,7669 га, 7,8592 га та 80,2563 га для ведення фермерського господарства, строком на 21 рік, розташовані на території Тарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, які посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексними номерами 11607474, 11607240, 11606854, 11606097. В подальшому ОСОБА_1 уклав з приватним орендним підприємством «Агрофірма Узинська» договори суборенди, які 30 квітня 2014 року, 28 травня 2014 року, 29 травня 2014 року зареєстровані державними реєстраторами Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області за індексними номерами 13426940, 12798211, 13380547, 13409516.

Вказав, що всупереч Закону України «Про фермерське господарство», Головне управління Держземагенства у Київській області надало в оренду земельні ділянки, які розташовані не єдиним масивом, та на значній відстані одна від одної, що у свою чергу унеможливлює їх раціональне використання, крім того, орендарем є фізична особа ОСОБА_1 , який не мав намірів займатись фермерським господарством, оскільки в нього відсутня сільськогосподарська техніка та інші засоби для обробітку земель. Разом з тим, ОСОБА_1 є заступником директора ПОП «Агрофірма Узинська», а отримані в оренду спірні земельні ділянки спрямовані на збільшення земельного банку ПОП «Агрофірма Узинська».

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати недійсними та скасувати накази Головного управління Держемагенства у Київській області за № КИ/:02:009/00014563, КИ/:01:010/00014564, КИ/:01:014/00014565, КИ/:01:013/00014566

від 26 лютого 2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», якими надано ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки, загальною площею 60,8072 га, 27,7669 га, 7,8592 га та 80,2563 га, для ведення фермерського господарства, строком на 21 рік, розташовані на території Тарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; визнати недійсними та скасувати договори оренди земельних ділянок, укладені 13 березня 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , зареєстрованих приватним нотаріусом Білоцерківськго районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 та скасувати рішення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 11607474, 11607240, 11606854, 11606097 від 13 березня 2014 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 16 липня 2019 року в задоволені позовних вимог заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 16 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави задоволено.

Визнано недійсним та скасовано накази Головного управління Держземагенства у Київській області за № КИ/:02:009/00014563, № КИ/:01:010/00014564, № КИ/:01:014/00014565,

№ КИ/:01:013/00014566 від 26 лютого 2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», яким надано ОСОБА_1 в оренду земельні ділянки, загальною площею 60,8072 га, 27,7669 га, 7,8592 га та 80,2563 га, кадастровий номер :01:009:0036, :01:010:0025, :01:014:0029, :01:013:0003 для ведення фермерського господарства строком на 21 рік, розташовані на території Тарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Визнано недійсним та скасовано договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:009:0036, :01:010:0025, :01:014:0029, :01:013:0003 укладені між Головним управлінням Держземагенства у Київській області та фізичною особою ОСОБА_1 , зареєстрованих приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 та скасовано рішення приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К. А. про їх державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексними номерами 11607474, 11607240, 11606854, 11606097 від 13 березня 2014 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій з урахуванням уточнень, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року та залишити в силі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 16 липня 2019 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі

№ 914/801/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 911/2280/16, від 18 червня 2018 року у справі № 922/3001/17, від 19 червня 2018 року у справі

№ 922/2756/17, від 11 липня 2018 року у справі № 914/1886/17,

від 11 жовтня 2018 року у справі № 906/916/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 906/240/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 911/3552/17, від 16 липня 2019 року у справі № 926/1326/15, від 03 грудня 2019 року у справі № 911/3396/14 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

До касаційної скарги додано клопотання, в якому ОСОБА_1 просить зупинити дію постанови постанову Київського апеляційного суду

від 20 січня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Клопотання мотивовано тим, що постановою Київського апеляційного суду

від 20 січня 2020 року передбачено припинення права оренди земельних ділянок, що в свою чергу вплине на технологію вирощування сільгоспкультур і призведе до великих втрат майбутнього врожаю та фінансових втрат. Посилаючись на забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та недопущення втрат майбутнього врожаю та фінансових втрат, ОСОБА_1 просить зупинити дію оскаржуваної постанови апеляційного суду, оскільки прийняте рішення суду порушує інтереси сільгоспвиробників та призведе до втрат врожаю 2019-2020 років.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Вирішуючи питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі.

Оскільки наведені у клопотанні доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення дії постанови Київського апеляційного суду

від 20 січня 2020 року до закінчення касаційного провадження, клопотання слід задовольнити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня

2020 року.

Витребувати з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 357/13254/1 за позовом заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави до головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_1 , третя особа - приватне орендне підприємство «Агрофірма Узинська», про визнання недійсним та скасування наказів, договорів оренди земельних ділянок та скасування реєстрації.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 20 січня 2020 року задовольнити.

Зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 20 січня

2020 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко