Справа № 165/3302/19
Провадження № 2/165/213/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27 липня 2007 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . У цьому шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 16 листопада 2010 року їх шлюб був розірваний, а за рішенням того ж суду від 23 грудня 2010 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує на те, що ОСОБА_3 їздить на заробітки до Республіки Польща, де виконує монтажні роботи і отримує регулярно викий дохід, однак несвоєчасно та не в повній мірі сплачує присуджені аліменти. Оскільки розрахована пеня складає 40 210,49 грн., однак в період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року відповідач заборгував їй 3770,85 грн., на підставі ч.1 ст.196 СК України, просить суд стягнути з ОСОБА_3 в свою користь 3770,85 грн. пені за прострочення сплати аліментів у вищевказаний період.

30 липня 2020 року позивач уточнила позовну заяву, просила суд стягнути з ОСОБА_3 в її користь 3994,31 грн. пені.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовооити з підстав наведених у ньому. Зазначила, що відповідач працює та отримує дохід за кордоном, а тому має можливість сплачувати аліменти. Зароблених коштів йому вистачає на придбання і заміну вхідних дверей та вікон у квартирі, а також оплату послуг адвоката, однак недостатньо на своєчасну виплату аліментів. Зазначає, що відповідач вносить на її рахунок кошти нерегулярно і не бере до уваги ту обставину, що дитина зростає і вимагає щоденних витрат. За довідками державного виконавця станом на кінець серпня 2019 року ОСОБА_3 заборгував їй 3994,31 грн., тому вважає свої вимоги підставними та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.119).

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, вважає, що вини відповідача у несвоєчасні виплаті аліментів не має. ОСОБА_3 присуджені аліменти у частці від його заробітку, а оскільки він не працює, тому заборгованість за аліментами визначаються саме державним виконавцем відповідно до ст.195 СК України. Зазначила, що розмір аліментів щоквартально змінюється і оскільки державний виконавець мав визначати розмір щомісячного платежу, а з об`єктивних причин не міг цього зробити, то вини ОСОБА_3 у несвоєчасній виплаті аліментів не має. Не погодилася із розрахунком пені, що був наданий позивачем, вважає його невірним. Просила суд відмовити у позові повністю і стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 3000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що надані нею розрахунки заборгованості по ВП 23764994 є вірними та відображають дійсні обставини справи, погодилася з тим, що станом на жовтень 2020 року заборгованість відповідачем була погашена повністю, однак не могла пояснити чому довідки за її підписом різняться.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, заслухавши покази свідка ОСОБА_5 , приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 16 листопада 2010 року був розірваний (а.с.4). У цьому шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із позивачем ОСОБА_1 (а.с.5).

За рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2010 року з відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

По примусовому виконанні рішення суду, з 18 січня 2011 року, виконавчий лист перебуває на виконанні в Нововолинському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, якщо передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено та наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується, що в жовтні 2020 року заборгованість по сплаті аліментів відповідачем ОСОБА_3 була погашена в повному обсязі (а.с.112).

За таких обставин, вважаючи, що відсутній предмет спору, представник відповідач заявила клопотання про закриття провадження у справі. З чим суд не погодився і ухвалою від 02 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представник відповідача відмовив (а.с.116).

При цьому, з досліджених у судовому засіданні розрахунків заборгованості по ВП 23764994, судом було встановлено, що аліментні зобов`язання в період з березня 2018 року по вересень 2019 року ОСОБА_3 належним чином не виконував, а в березені, квітні, серпні, вересені, жовтні 2018 року та січні -лютому 2019 року, позивачу ОСОБА_1 коштів взагалі не сплачував (а.с. 98,101-103).

Суд не погоджується з думкою представника відповідача про те, що відповідач не сплачував аліменти оскільки не знав про їх розмір і державний виконавець не вирахував ці суми та не повідомляв про них відповідача, оскільки за таких обставин, на думку суду, розмір заборгованості мав би бути незначним, а сплачуючи в листопаді -грудні 2018 року по 3200 грн. аліментів ОСОБА_3 знав про наявну заборгованість та прогнозував настання несприятливих наслідків для себе.

Оскільки належних доказів які б беззаперечно вказували на відсутність вини відповідача, суду надано не було, тому підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення сплати аліментів, суд не знаходить.

Із розрахунку пені, наданого позивачем ОСОБА_1 (а.с.100) вбачається, що в період з березня 2018 року по вересень 2019 року пеня склала 40 451,29 грн. Розмір пені розраховувався за формулою: сума боргу х 1% х кількість днів у відповідному місяці.

З таким розрахунком представник відповідача не погодилася та зазначила, що помилково пеня розрахована на загальну суму заборгованості наростаючим підсумком, при цьому власного розрахунку не надала.

Виходячи із наявності вини відповідача ОСОБА_3 у несвоєчасній сплаті аліментів, з врахуванням заявлених позивачем вимог та досліджених у судовому засіданні доказів, з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 3994,31 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період злютого 2018 року по серпень 2019 року включно, оскільки такий розмір пені не перевищує суму заборгованості, тобто повністю відповідає вимогам ч.1 ст.196 СК України.

У відповідності до ст.141 ЦК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави 840,80 грн. судового збору, а вимоги відповідача щодо стягнення з ОСОБА_1 в його користь 3000 грн. (а.с.42-43) за надання правничої допомоги, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд залишає за відповідачем.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.137, ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279 ЦПК України, на підставі ст.49, ст.549 ЦК України, ст.196 СК України суд,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) 3994 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 31 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2018 року по серпень 2019 року включно.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави 840 (вісімсот сорок) 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2020 року включно.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк