Справа № 353/148/20
Провадження № 2/353/138/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 (швагро/батько) зареєстрований в належному їм домоволодінні по АДРЕСА_1 , однак з 1998 року там не проживає, особистих речей у будинку не має, витрат по оплаті комунальних послуг не здійснює, не виконує обов`язків по утриманню житла. Також просив викликати свідків для допиту в судовому засіданні, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які можуть засвідчити викладені в позові обставини.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали, просили його задовольнити. Вказали, що відповідач був заселений у житловий будинок по АДРЕСА_1 у 1995 році за згодою колишнього на той момент власника ОСОБА_6 . Проте з 1998 року там фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує, витрат на утримання житла не несе, речей, які б йому належали у будинку не має. Також позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ствердили, що вони являються власниками цього домоволодіння з 2020 року, успадкувавши його після смерті ОСОБА_6 . На даний час ОСОБА_2 має намір продати свою частку житлового будинку ОСОБА_1 , проте наявність зареєстрованого відповідача у належному їй на праві спільної часткової власності будинку, позбавляє її можливості реалізувати своє право на відчуження майна.Судові витрати просили покласти на їх рахунок рахунок, про що подали відповідну письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позову, оскільки відсутній за зареєстрованим місцем проживання з 1999 року, грошових коштів на утримання цього житла позивачам не надає. Вказав, що він після одруження з сестрою позивачки ОСОБА_1 у 1995 році за згодою колишнього на той момент власника ОСОБА_6 зареєстрував своє місце проживання по АДРЕСА_1 . Після смерті дружини у 1996 році, він через 2 роки одружився з іншою жінкою та перейшов проживати до своїх родичів. Часто їздив на заробітки за кордон. Ствердив, що він був одружений тричі та з останньою дружиною проживав близько п`яти років, після чого шлюб між ними було розірваною Зазначив, що фактично проживав за зареєстрованим місцем проживання приблизно до 1999 року.

Свідок ОСОБА_4 , яка проживає по сусідству біля будинку належного позивачам, в судовому засіданні ствердила, що вона відповідача ОСОБА_3 не бачила з 2000 року, у домоволодінні належному позивачам останній не проживає, догляд за будинком здійснює ОСОБА_1 , в будинку речі ОСОБА_3 відсутні.

Свідок ОСОБА_5 , яка проживає по сусідству біля будинку належного позивачам, в судовому засіданні ствердила, що вона проживає в с. Палагичі Тлумацького району Івано-Франківської області з 2001 року та за цей час жодного разу відповідача ОСОБА_3 у спірному домоволодінні не бачила.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши думку учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2020 року (а.с. 2-4) ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (позивачка) на праві приватної спільної часткової власності належить домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , у частках відповідно 4/9 та 5/9 частини.

Відповідно до відповіді Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 03.03.2020 року в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 (відповідач).

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач, як член сім`ї, був зареєстрований у вищевказаному домоволодінні, однак, як зазначають позивачі та свідки, ОСОБА_3 з 1998 року в належному їм домоволодінні не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку немає. Дані обставини підтверджуються актом про відсутність особи за місцем реєстрації, складеним комісією Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 12.02.2020 року (а.с. 6), довідкою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 12.02.2020 року (а.с. 5), в яких зазначено, що ОСОБА_3 (відповідач) не проживає за місцем реєстрації з 1998 року, не приймає участі в утриманні житла, особистих речей та речей повсякденного вжитку, які б йому належали у будинку немає, місце його проживання не відоме. Також зазначені обставини в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Жодних доказів на спростування зазначених обставин відповідачем суду не представлено.

У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що відповідач, як член сім`ї, з 1998 року у домоволодінні, належному позивачам не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не надав суду відзиву на позовну заяву та жодних доказів на спростування позовних вимог позивачки, однак в судовому засіданні позовні вимоги визнав, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Під час розгляду справи позивачі відмовились від стягнення судових витрат на їх користь, а тому понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на їх рахунок, згідно поданої ними заяви.

На підставі ст. ст. 71, 72, 107, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 62, 81, 82, 89, 128, 141, 206, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування, належним на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованій по АДРЕСА_3 , житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на рахунок позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. Луковкіна

Повний текст судового рішення складено «13» березня 2020 року.