РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Пономаренко Н.М.,-

Встановив:

Представник заявника адвокат Пономаренко Н.М., звернулася до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2009 року ОСОБА_1 з чоловіком постійно проживали разом, вели спільне господарство, будували сімейні відносини. Чоловік заявника - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Лозівський Слов`яносербського району Луганської області. ОСОБА_1 з чоловіком фактично проживали, були зареєстровані та вели спільне господарство за однією адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з проведенням антитерористичної операції за місцем їх постійного проживання, заявник з чоловіком були вимушені змінити місце проживання та зареєструвались як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . За час сумісного проживання заявник перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір його був значно більшим від розміру пенсії заявника, а тому пенсійні виплати ОСОБА_2 були постійним та основним джерелом її існування. За життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримував пенсію. ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). Заявниці достеменно відомо, що розмір пенсії її чоловіка є значно більшим, ніж її пенсія, тому, що свою пенсію він віддавав їй і вона витрачала її на оплату комунальних послуг, придбання одягу, харчові продукти, ліків та інші потреби. Після смерті свого чоловіка заявниця звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питання оформлення пенсії по втраті годувальника, однак інспектор пояснила, що вона має право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% від пенсії померлого та їй потрібно надати довідку про постійне проживання з чоловіком. Заявник, за місцем їх з чоловіком проживання, зібрала документи, що підтверджують факт їхнього спільного проживання, але, через те, що вони складені на тимчасово непідконтрольній українській владі території України, а саме в селищі Лозівський Слов`яносербського району Луганської області, орган пенсійного фонду не може їх врахувати як складову переліку документів для отримання пенсії. Таким чином в позасудовому порядку ОСОБА_1 не може належним чином через незалежні та непереборні для неї обставини зібрати відповідні документи, що підтверджують факт сумісного проживання та перебування її на утриманні померлого чоловіка. Заявниця ОСОБА_3 окрім пенсії не має інших доходів та не є підприємцем. Представник заявника адвокат Пономаренко Н.М. просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , а також перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 24 листопада було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено до судового розгляду на 10 грудня 2020 року.

Заявниця та її представник адвокат Пономаренко Н.М. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду відзив, з якого вбачається, що Управління пенсійного фонду заперечує проти задоволення заявлених вимог, з тих підстав, що заявником не доведено, що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і що померлий чоловік був спроможний її надати. Також, ОСОБА_1 не надано доказів про те, що ОСОБА_2 дійсно надавав їй допомогу і така допомога була постійним та основним джерелом засобів для існування останньої. Просили проводити розгляд справи за відсутності представника Управління.

Заявниця ОСОБА_1 , допитана в судовому засіданні в якості свідка у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, суду пояснила, що 10 грудня 2009 року вона та ОСОБА_2 уклали шлюб, були зареєстровані та проживали в с. Лозівський Слов`яносербського району Луганської області. Разом з чоловіком вони проживали до його смерті 245 квітня 2020 року. Чоловік отримував шахтарську пенсію, яка була значно більшою від її пенсії. На пенсію чоловіка вони купували продукти харчування, одяг, сплачували за комунальні послуги та купували необхідні їй ліки, оскільки у неї проблеми зі здоров`ям. Після смерті чоловіка вона самостійно займалася його похованням та понесла відповідні витрати. Пенсія чоловіка була для неї основним джерелом для існування, після втрати якої якість її життя значно погіршилася та на даний час вона не має матеріальної можливості навіть на придбання найнеобхідніших для неї ліків та продуктів харчування.

Свідок ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є близькою подругою ОСОБА_5 , та їх чоловіки протягом тривалого часу працювали разом на шахті та товаришували. Їй відомо, що чоловік заявника ОСОБА_2 отримував пенсію значно більшу від пенсії ОСОБА_5 , якої вистачало на придбання продуктів харчування, одягу, сплату комунальних платежів та придбання ліків для дружини, оскільки вона має проблеми зі здоров`ям. Пенсія ОСОБА_2 була основним джерелом для існування ОСОБА_1 , та після його смерті рівень життя заявника значно погіршився, оскільки вона не має можливості придбати необхідні продукти харчування та ліки.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідка та дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком заявниці по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 10 грудня 2009 року Лозівською селищною радою Слов`яносербського району Луганської області (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 09 вересня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Лозівський Слов`яносербського району Луганської області (а.с. 9).

З копії довідки ВПО № від 16 квітня 2018 року вбачається, що заявник зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до відміток про місце проживання у паспорті громадянина України зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 АДРЕСА_2 (а.с. 5, 6).

Як вбачається з довідки № 2, виданої 06 травня 2020 року Відділом по забезпеченню життєдіяльності смт. Лозівський сел. Криворіжжя адміністрації Слов`яносербського району Луганської області, ОСОБА_1 проживала на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її чоловіка ОСОБА_2 разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12), що також підтверджується Актом про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 2 від 06 травня 2020 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки про доходи № ОР 51, виданої 07.12.2020 року Білокуракинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в середньому розмірі 1650 грн. на місяць, загальний розмір пенсії, отриманий нею за період з січня 2015 року по квітень 2020 року, складає 71559,22 грн. (а.с. 41-42).

Як вбачається з довідки про нарахування пенсії № ОР 49, виданої 07.12.2020 року Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Луганській області, щомісячний розмір пенсії ОСОБА_2 у 2020 році становив 7208,76 грн. (а.с. 39-40).

Таким чином, пенсія померлого чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом засобів для існування та проживання ОСОБА_1 .

Листом Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 36-51/о-01/8-1237/20 від 21.09.2020 року заявнику було відмовлено у призначенні пенсії померлого годувальника, у зв`язку з тим, що заявником не було надано документів на підтвердження спільного сумісного проживання із чоловіком на момент його смерті та перебування на його утриманні, запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення відповідних фактів (а.с. 17).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 5.11.2005 N 22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п. 2.11 Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Стосовно доводів представника Білокуракинського ОУ ПФУ Луганської області про недоведеність факту постійного проживання та надання чоловіком заявника їй допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, суд зазначає наступне.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Довідка № 2, видана 06 травня 2020 року Відділом по забезпеченню життєдіяльності смт. Лозівський сел. Криворіжжя адміністрації Слов`яносербського району Луганської області та Акт про фактичне проживання з померлою особою на день її смерті № 2 від 06 травня 2020 року видані за місцем проживання заявника та її померлого чоловіка, тобто на тимчасово непідконтрольній українській владі території та завірена печаткою організації, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України, містить в собі відомості про спільне проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в довідці та акті про фактичне місце проживання з померлим, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду відомості, що містяться у вказаній довідці та акті, беруться до уваги разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємному зв`язку.

Розмір доходів заявника та її померлого чоловіка свідчить про те, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала його дружині основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по її утриманню.

Аналіз вищенаведених норм законодавства в контексті зазначених обставин справи дає підстави дійти такого висновку, що законодавством про пенсійне забезпечення визначено, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону. Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого зазначеною статтею та знаходження їх на утриманні померлого.

Така ж позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Враховуючи викладене, беручи до уваги значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявника, оцінивши докази у їх сукупності та встановивши, що допомога, яка надавалась заявниці ОСОБА_1 її чоловіком ОСОБА_2 була для неї хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявниця, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного сумісного проживання та факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт сумісного проживання та перебування ОСОБА_1 на утримані її чоловіка ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76-80, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кам`янка Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем міста Борисоглібськ Воронезької області, за адресою: АДРЕСА_2 , та факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кам`янка Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Борисоглібськ Воронезької області, по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року.

Суддя А.С. Река