справа № 208/8131/19
№ провадження 2-з/208/25/20
УХВАЛА

12 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Грищенко О.Л.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом Кам`янської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Денис Олександрович «Про скасування запису про державну реєстрацію, визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії», у якому позивач просить суд:

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати наслідки недійсності Договору про зміну правового режиму майна подружжя та дарування 1/2 частки автомобільного газозаправочного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідачів за їх рахунок знести об`єкт нерухомості - автомобільний газозаправочний комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, внаслідок самовільного захоплення земельної ділянки відповідачами було здійснено самочинне будівництво спірного об`єкту нерухомого майна. Оскільки зазначене будівництво проведено за відсутності відповідних дозвільних документів, позивач вважає порушеними права територіальної громади міста Кам`янське, та, вважає необхідним звернутись до суду за їх захистом.

Разом із позовом, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна до розгляду справи по суті.

В обґрунтування необхідності забезпечення вищевказаного позову, позивач посилається на можливе вчинення відповідачем дій, направлених на відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що, в свою чергу, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені у заяві про забезпечення позову.

представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні даної заяви, посилаючись на її необґрунтованість та відсутність доказів, які б підтверджували наявність обставин, визначених ст.149 ЦПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.3, 4 ст.153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті судом заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження, зокрема, здійснювати передбачену ЗУ «Про виконавче провадження» реалізацію арештованого майна.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як встановлено судом, доказів тому, що, вищевказаний об`єкт нерухомого майна є спірним майном, і, невжиття зазначеного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся - матеріали даної заяви не містять.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із безпідставним застосуванням відповідних заходів, суд, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову Кам`янської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісєєнко Денис Олександрович «Про скасування запису про державну реєстрацію, визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Нельга Д. В.