Справа № 426/7480/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2020 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.

за участі секретаря судового засідання: Брайловської М.М.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Сватівського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 звернулася представник позивача адвокат Пономаренко Н.М. про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй, позивачу ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

В належному позивачу будинку зареєстрований колишній власник цього будинку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично не проживає за вказаною адресою з 1999 року.

Вказане домоволодіння раніше належало батькам відповідача. Останній у ньому проживав та був зареєстрований до 1999 року, потім знявся з реєстрації та виїхав. В 2011 році ОСОБА_3 приїжджав для оформлення спадщини за померлими батьками, та зареєструвався знову у цьому будинку. Отримавши кошти від позивача за продаж будинку в 2011 році, відповідач виїхав з нього, але фактичне місце проживання відповідача позивачу не відоме.

При зверненні до Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області з питання зняття з реєстрації відповідача позивачка отримала роз`яснення про необхідність особистої присутності особи, що знімається з обліку та її паспорту для відмітки про зняття з реєстрації.

Речей ОСОБА_3 у належному позивачу будинку немає, він не цікавиться його станом, не сплачує комунальні платежі та не бере участі у ремонті будинку та його утриманні. Також він не є членом родини позивача або наймачем цього житлового будинку.

В позасудовому порядку, під час укладання угоди купівлі-продажу будинку сторони обговорювали питання зняття з реєстрації ОСОБА_3 . Останній не заперечував, але жодних дій з цього приводу не здійснював. ОСОБА_3 тривалий час не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пономаренко Н.М. в судовому засіданні згідно поданої заяви просили суд задовольнити її вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України.У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`являв.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_3 з 2004 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає. Цей будинок належав його батькам. ОСОБА_3 проживав в ньому разом з батьками. Після смерті батьків, у 2011 році відповідач його успадкував та продав в той же рік будинок позивачці ОСОБА_1 . З 2011 року вони його там не бачили.

Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що заперечень проти заочного вирішення справи від позивача не надходило, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку, який розташований в АДРЕСА_1 згідно копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 11 червня 2020 року про визнання права власності та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2020 № 220328854 (а.с.6-8).

Згідно довідки Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області № 02-18/278 від 10.08.2020 відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території села Свистунівка не проживає більше двадцяти років (а.с.9).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_2 в будинку зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.12).

Згідно довідки Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області № 02-18/26 від 07.02.2019 вулиця Красноармійська села Свистунівка Сватівського району Луганської області згідно рішення сорок п`ятої сесії шостого скликання Свистунівської сільської ради за № 45/2 від 22.10.2015 року перейменована на вулицю Зелена (а.с.19).

Згідно копій квитанцій за сплату комунальних послуг, платником є ОСОБА_1 (а.с.15-16).

В даному будинку, окрім позивача, зареєстрований ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області № 02-18/25 від 07.02.2019 (а.с. 18).

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст. ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин непроживання у приміщенні.

Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у житловому будинку понад шість місяців, не надано доказів щодо поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідача такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору при зверненні до суду із вказаним позовом у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354,355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сватівський районний суд Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2020 р.

Суддя: С.М.Скрипник