Справа № 390/674/19
Провадження №2/390/35/20
УХВАЛА

"12" березня 2020 р.суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Пасічник Д.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, та поділ спільного сумісного майна подружжя.

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2020 року відповідач ОСОБА_1 до суду було надано заяву про відвід судді, яку обґрунтувала тим, що через те, що головуючий суддя по справі виносив ухвали про відмови у задоволенні клопотань сторони позивача, тому у позивача відсутня довіра до складу суду.

З підстав, зазначених в ст.ст.36-38 ЦПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, однією з підстав для відводу судді, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Згідно ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у формі апеляційної скарги та у поданих клопотаннях, висловлювала незгоду з процесуальними висновками суду, яких він дійшов на стадії підготовчого провадження у справі, що стало підставою скасування відповідної ухвали суду.

Зазначені обставини, а саме: прийняття рішення процесуального характеру, яке в наступному скасовано судом апеляційної інстанції та відмови в задоволенні її клопотань про забезпечення позову, у позивача викликають сумніви у неупередженості судді.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та обєктивності суду є право відводу, основною метою якого є недопущення вирішення справи упередженим судом. Підстави для відводу судді, прямо передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.36 ЦПК України можуть мати субєктивний чи обєктивний характер.

Згідно ч.4 ст.39 ЦПК України заявник звільняється від обовязку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу лише при встановленні обставин, вказаних упунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу,статті 37 цього Кодексу.

В даному випадку прояви упередженого ставлення суду до окремої сторони чи учасника справи відсутні, підтвердження протилежного позивачкою та її представником не доведено, а вирішення окремих процесуальних питань, зокрема щодо вирішення питання забезпечення позову та розгляд клопотань щодо звільнення позивача від сплати судового збору на стадії відкриття провадження, належить до повноважень, якими наділений суд при прийнятті рішень під час розгляду конкретної справи.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного с Практикою Європейського суду з прав людини питання критеріїв оцінювання неупередженості судді визначено, що дії судді можуть не лише спричинити обєктивну підозру незалежного наглядача стосовно безсторонності, але також стосуватись питання персональних переконань судді. Зокрема у справі Мікалефф проти Мальти (§ 98) зазначено, що навіть прояви неупередженості мають значення, іншими словами, «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись». Кожний суддя стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості повинен відмовитись від розгляду справи.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», для виникнення таких сумнівів має значення саме «зовнішня сторона», а не тільки поведінка самого судді: «Навіть зовнішні прояви правосуддя можуть мати певну важливість, або, іншими словами, «правосуддя не тільки має відбутися, має бути видно, що воно відбулося». При цьому Європейський суд з прав людини посилається на свою ж практику, зокрема на п.26 рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії», від 26 жовтня 1984 року, а у своїх висновках у справах «Веттштайн проти Швейцарії», і «Кастільо Альгар проти Іспанії» наголошено на тому, що суди в демократичному суспільстві «повинні вселяти громадськості довіру».

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що з метою усунення можливих передумов для ймовірного висновку учасників справи щодо обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п.5ч.1ст.36 ЦПК України заявлений по справі відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36,39, 40 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді задовольнити.

Цивільну справу позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, та поділ спільного сумісного майна подружжя, - передати до канцелярії Кіровоградського районного суду Кіровоградської області для визначення іншого судді для розгляду даної цивільної справи у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І.Пасічник