Справа №442/744/20
Провадження №2/442/496/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

10 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря судових засідань Лютик Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 442/744/20 за позовом державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, витрат від інфляційних процесів та 3 % річних,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, де просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ДКП «Стебниктеплокомуненерго» 13739,37 грн основного боргу за послуги теплопостачання, 999,03 грн інфляційних втрат, 455 грн 3% річних, всього 15193,44 та судові витрати за сплату судового збору 2102 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що в 2014 між ДКП «Стебниктеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення згідно п.1 даного договору визначено: «Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати наданні послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до умов договору відповідачу проводиться нарахування за теплову енергію згідно показів лічильника пропорційно до квадратних метрів квартири або по нормі на квадратний метр квартири. Однак, відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання згідно договорів і не сплачує послуги теплопостачання. Станом на день складання цієї заяви заборгованість ОСОБА_1 згідно її особового рахунку № НОМЕР_1 за отримані послуги з теплопостачання перед ДКП «Стебниктеплокомуненерго» становить 13739,30 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, позов підтримують у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 24.12.2019 власником квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_1 (на підставі договору купівлі-продажу № 1101 від 18.02.2008) (а.с. 9).

В 2014 між ДКП «Стебниктеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення ( а/с 7-8).

Пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Частиною 1 п.п.5, 6 ст.30 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що державне регулювання цін/тарифів базується на принципах відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості та відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з теплопостачання, однак відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг.

У зв`язку з тим що відповідачка несвоєчасно розрахувалась за надані позивачем послуги, виникла прострочена заборгованість, яка станом на 01.12.2019 становить 113739,37грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань позивачем були нараховані штрафні санкції, з них: 999,03 грн. інфляційних нарахувань та 455 грн. - 3% річних.

При вирішенні спору суд керується п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, п. 17, п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, згідно яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників).

Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ( ч. 1 ст. 625 ЦК України).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, сума інфляційних втрат за період 2017-2020 роки нарахована ним у розмірі 999,03 грн., а три відсотки річних у сумі 455 грн.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 2102 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280 - 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, витрат від інфляційних процесів та 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» (місцезнаходження за адресою: вул. А.Мельника,17 м. Стебник Львівська область, ) заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 13739,37 грн. основного боргу; 999,03 грн. інфляційних втрат, 455 грн - 3% річних, всього 15193,44 грн., а також витрати на оплату судового збору у сумі 2102 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського Апеляційного суду шляхом подання через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Б.Нагірна