Постанова

Іменем України

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 752/4254/17

провадження № 61-15176св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданова В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «CGM Czech a. s.»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінюкова-Кручина Тетяна Павлівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Сержанюка А. С., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року Акціонерне товариство «CGM Czech a. s.» (далі - АТ «CGM Czech a. s.») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 липня 2014 року, укладений між Акціонерним товариством «CGM Czech a. s.» в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П., зареєстрований в реєстрі за № 571; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ; повернути у власність Акціонерного товариства «CGM Czech a. s.» квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначало, що у 2009 році Чеське підприємство Акціонерне товариство «Ставбі», яке в подальшому було перейменоване на АТ «CGM Czech a.s.» інвестувало кошти в будівництво квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ним 20 березня 2013 року. Протягом 2014 року розпочата процедура його банкрутства, Крайовий суд м. Градлец Карлове Чеської Республіки своєю постановою призначив арбітражного керуючого ОСОБА_3, який мав право розпоряджатися його майном. ОСОБА_3 стало відомо про продаж спірної квартири від його імені ОСОБА_4 на підставі довіреності від 01 липня 2014 року, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 липня2014 року.

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мінюкової-Кручини Т. П. було отримано копії документів, надані представником товариства (за довіреністю) під час укладення договору купівлі-продажу, відповідно до яких було встановлено, що від імені товариства діяв ОСОБА_5 на підставі довіреності від 01 липня 2014 року, «посвідченої написом легалізації пор. № 14200-050-0517 та №14200-050-0515 згідно з книгою посвідчень поштового відділення: Прага-411 від 01.07.2014 року».

Позивач вказує, що не уповноважував жодну особу для продажу квартири, директори, зазначені у довіреності як підписанти - заступник голови правління АТ «CGM Czech a.s.» Карел Словак та голова правління АТ «CGM Czech a.s.» ОСОБА_6 ніколи не підписували довіреність від 01 липня 2014 року на ім`я пана ОСОБА_7 з повноваженнями на укладення договорів купівлі-продажу квартири, відтак вказана довіреність підроблена.

Також про підроблення довіреності свідчить те, що підпис уповноваженої особи пошти ОСОБА_8 також не справжній і штамп пошти не відповідає дійсному, що підтверджується офіційною відповіддю Пошта Праги на запит, що також є доказом того, що довіреність була підроблена. Отже спірна квартира вибула з власності позивача поза його волею, внаслідок підробки довіреності представника позивача.

Оскільки ОСОБА_5 при укладенні оспорюваного правочину діяв на підставі підробленої довіреності і не мав необхідних повноважень, договір купівлі-продажу квартири підлягає визнанню недійсним на підставі статті 203 ЦК України як такий, що був спрямований на незаконне заволодіння майном юридичної особи всупереч її волі, внаслідок злочинних дій представника.

Враховуючи наведене, АТ «CGM Czech a.s.» просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що у представника ОСОБА_7 на момент укладення спірного правочину були у наявності оригінали правоустановлюючих документів на майно, представником позивача не заперечувався факт передачі директорами оригіналів цих документів представнику ОСОБА_9 , що свідчить про намір відчужити спірну квартиру.

Банківський рахунок позивача, зазначений у договорі купівлі-продажу для зарахування оплати за квартиру, належав АТ «CGM Czech a.s.», відповідачем були перераховані кошти за договором з призначенням платежу «Оплата за нерухоме майно відповідно до Договору про внесення змін до Договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири) від 24 липня 2014 року».

Нотаріусом було виконано дії у відповідності Порядку вчинення нотаріальних дій, а саме з метою підтвердження повноважень ОСОБА_7 на укладення договору купівлі-продажу перевірено паспорт, оригінал довіреності від 01 липня 2014 року, витяг з торгового реєстру, що ведеться міським судом Праги, для встановлення наявності повноважень у керівників АТ «CGM Czech a.s.» на підписання вказаної довіреності. Усі документи були перекладені українською мовою, підпис перекладача засвідчений приватним нотаріусом.

Нотаріусом також були виготовлені копії вказаних документів з проставленням відмітки «згідно з оригіналом», зазначенням дати та підпису нотаріуса, і долучені до матеріалів нотаріальної справи.

Оскільки позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним є недоведеними, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування державної реєстрації відповідача на квартиру, а також повернення вказаної квартири у власність позивача, оскільки дані вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року скасовано та ухвалене нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «CGM Czech a. s.» задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 24 липня 2014 року, укладений між АТ «CGM Czech a. s.» в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П., зареєстрований в реєстрі за № 571.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 2014 року було порушено вимоги щодо наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення правочину та наявності вільного волевиявлення учасника правочину, які закріплені в частинах другій, третій статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка підписувала спірний договір, та відсутності вільного волевиявлення позивача на відчуження належного йому майна, укладений договір купівлі-продажу спірної квартири є недійсним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги рішення Районного суду м. Кутна Гора Чеської Республіки від 20 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 11 вересня 2018 року, яким встановлено факт відсутності у ОСОБА_7 повноважень на укладення спірного договору та факт фіктивності довіреності від 01 липня 2014 року, на підставі якої був укладений договір купівлі-продажу квартири.

Позивач надав суду переклад цього рішення на українську мову, виконаний перекладачем ОСОБА_10 , який зазначив, що відповідає за вірність перекладу. Справжність підпису перекладача ОСОБА_10 засвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Биков В. О., який прошив, пронумерував і скріпив печаткою 16 аркушів, що включають рішення суду чеською і переклад українською мовами. Наведені дії вчинені нотаріусом у відповідності до Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, що спростовує висновки суду першої інстанції про неналежність вказаного доказу.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року та залишити в силі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року.

В обґрунтування касаційної скарги зазначав, що апеляційний суд помилково дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу через відсутність повноважень представника продавця на його укладення. При цьому апеляційний суд не врахував, що продавець не лише погоджував такий продаж (зокрема, шляхом передачі правовстановлюючих документів на квартиру та надання належним чином оформленої згоди на її продаж), але в подальшому прийняв його виконання (грошові кошти за договором були зараховані на визначений рахунок). Апеляційний суд не зазначив обставин, які безспірно свідчать про його обізнаність щодо відсутності у представника продавця повноважень на відчуження майна.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Голосіївського районного суду м. Києва.

11 вересня 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Представник АТ «CGM Czech a. s.» направив відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 16 березня 2009 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Акціонерним товариством «Ставбі», яке в подальшому було перейменоване на АТ «CGM Czech a.s.», укладено інвестиційний договір про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» № 27, предметом якого в тому числі був об`єкт нерухомості - квартира АДРЕСА_1 .

29 вересня 2011 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та АТ «CGM Czech a.s.» укладено договір про внесення змін та доповнень до інвестиційного договору про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» № 27, за умовами якого АТ «CGM Czech a.s.» набуло прав та обов`язків довірителя за інвестиційним договором про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» № 27. Позивач отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

24 липня 2014 року між Акціонерним товариством «CGM Czech a.s.» в особі представника за довіреністю Йозефа Хромяка (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Сторони визначили ціну договору у розмірі 187 860, 50 грн. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П., зареєстрований в реєстрі за № 571.

Рішенням районного суду м. Кутна Гора Чеської Республіки від 20 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 11 вересня 2018 року, встановлено факт відсутності повноважень у ОСОБА_7 на укладення спірного договору, оскільки довіреність від 01 липня 2014 pоку ніколи не видавалася повноважними особами товариства, була підроблена, та є фіктивною.

Згідно з висновком технічного та почеркознавчого дослідження від 30 жовтня 2017 року №1-20/10 підписи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на довіреності від 01 липня 2014 року та від 19 лютого 2014 року були виконані не рукописним способом, а отримані з одного й того ж підпису за допомогою технічних засобів (монтажу).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою ? третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин першої, третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї особи.

Згідно із приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 , укладаючи 24 липня 2014 року від імені АТ «CGM Czech a.s.» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 , не був уповноваженою особою позивача на укладення зазначеного договору у зв`язку з тим, що довіреність, на підставі якої він діяв, ніколи не видавалася повноважними особами товариства, була підроблена та є фіктивною, що встановлено рішенням Районного суду м. Кутна Гора Чеської Республіки від 20 квітня 2018 pоку, яке набрало законної сили 11 вересня 2018 pоку. При цьому апеляційний суд правильно визначив юридичну природу вказаного рішення іноземного суду, врахувавши його при вирішенні спору.

Судом встановлено, що зазначене судове рішення завірено належним чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення Районного суду м. Кутна Гора Чеської Республіки від 20 квітня 2018 року, надане чеською мовою, містить необхідні реквізити, а саме підпис посадової особи та печатку суду. Також позивачем надано суду переклад цього рішення на українську мову, виконаний перекладачем ОСОБА_10 , який зазначив, що відповідає за вірність перекладу. Справжність підпису перекладача ОСОБА_10 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биковим В. О., який прошив, пронумерував і скріпив печаткою 16 аркушів, що включають рішення суду чеською та переклад українською мовами. Наведені дії вчинені нотаріусом у відповідності до Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року.

Пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання рішення іноземного суду - це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 81, 82 вказаного Закону в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин. Визнання та виконання таких рішень здійснюється у порядку, встановленому законом України (глави 1 та 2 розділу ІХ ЦПК України).

Водночас стаття 3 цього Закону вказує, що якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

28 травня 2001 року між Україною та Чеською Республікою укладено Договір про правову допомогу у цивільних справах, який ратифіковано Законом України від 10 лютого 2002 року і який набув чинності 18 листопада 2002 року.

Відповідно до пункту 5 статті 55 вказаного Договору на території Договірних Сторін визнаються також без спеціального провадження рішення органів юстиції у цивільних справах, які не потребують за своїм характером виконання, якщо інше не передбачено цим Договором.

Встановлено, що рішення Районного суду м. Кутна Гора Чеської Республіки від 20 квітня 2018 року не потребує за своїм характером виконання в Україні, оскільки встановлює лише юридичний факт фіктивності довіреності від 01 липня 2014 року. При таких обставинах вказане судове рішення визнається в Україні як на території Договірної Сторони без спеціального провадження рішення органів юстиції.

Крім того, відповідно до технічного та почеркознавчого дослідження Українського центру судових експертиз № 1-30/10 від 30 жовтня 2017 року підписи ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на довіреності від 01 липня 2014 року та від 19 лютого 2014 року були виконані не рукописним способом, а отримані з одного й того ж підпису за допомогою технічних засобів (монтажу).

За таких обставин, апеляційний суд, дослідивши кожний доказ окремо та у взаємному зв`язку з іншими доказами у їх сукупності, дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24 липня 2014 року недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру.

Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що позивач вчинив дії, які свідчать про погодження договору купівлі-продажу квартири від 20 серпня 2014 року і, як наслідок, застосування до оспорюваних правовідносин положень статті 241 ЦК України, є помилковими з огляду на таке.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (частина перша статті 241 ЦК України).

Тобто, вказана норма презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а, отже, не могла їх перевищити.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанову від 25 травня 2016 року в справі № 6-2612цс16.

Таким чином, до спірних правовідносин не можуть застосовуватися положення частини першої статті 241 ЦК України щодо наступного схвалення правочину, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу від 24 липня 2014 року ОСОБА_5 не мав повноважень на його укладення.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки та стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

СуддіВ. С. Жданова С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов