Справа № 263/8613/20
Провадження № 2/263/2061/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 16 липня 2020 року надійшов позов ОСОБА_1 , в якому він просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_4 , з ј частини на 1/6 частину його доходу, та зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання сина ОСОБА_3 на період навчання з ј частини на 1/6 частину його доходу.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 07 жовтня 2000 року уклав шлюб з ОСОБА_2 , під час якого у них народилось дві дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2015 року позивач з відповідачем ОСОБА_2 не проживає, діти проживають разом із матір`ю. Син ОСОБА_3 навчається у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка на 1 курсі денної форми навчання. На підставі судового наказу, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 04 листопада 2019 року з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на малолітню дитину ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів доходу позивача. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2020 року з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 стягнуті аліменти на нього на період навчання у вищому навчальному закладі, у розмірі ј частини доходів позивача, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення відповідачем 23 років. Таким чином загальний розмір стягнутих з позивача аліментів складає Ѕ частини його доходів. Позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу в Державній прикордонній службі на підставі контракту від 24 грудня 2019 року. Доходи позивача складаються лише із заробітної плати, середній розмір якої складає 20660,15 грн. Позивач зазначає, що має гіпертонічну хворобу 1 стадії, першого ступеня, що потребує лікування та витрат на медикаменти. При цьому позивач зазначає, що його щомісячні витрати складають: 3200 грн. за оренду квартири; 1200 грн. за комунальні послуги; 500 грн. транспортні витрати; 300 грн. витрати на медикаменти; 6500 грн. витрати на харчування; 200 грн. витрати на засоби гігієни. Таким чином загальний щомісячний розмір витрати позивача складає 11900 грн., що перевищує суму, яка залишається у позивача після сплати аліментів. Розмір аліментів, встановлений законом на утримання двох дітей, складає 1/3 частину від заробітку, доходу. Таким чином, у зв`язку із недостатнім матеріальним забезпеченням, просив зменшити розмір аліментів на кожну дитину з ј частки від доходів, до 1/6 частки доходів.

Представник відповідачів ОСОБА_5 надала до суду заперечення (відзив) на позовну заяву, в якому зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається в позовній заяві, а також не підтверджено незадовільний матеріальний стан. Крім цього зазначила, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві не відповідають дійсності, а саме те, що єдиним джерелом доходу позивача є його заробітна плата за місцем служби. Так, позивач з 21 серпня 2007 року працює у ТОВ «НВФ» АВТ-ПРОМ» на посаді керівника відділу, та у зв`язку із укладенням контракту на проходження військової служби, продовжує отримувати заробітну плату, розмір якої складає 5000 грн. щомісяця. Крім цього, позивач має статус учасника бойових дій, що дає йому пільги при сплаті комунальних послуг, а також позивач є військовослужбовцем, якому за законом надання медичної допомоги здійснюється за рахунок держави. При цьому відповідач ОСОБА_2 працює на посаді медичної сестри у КЗДО МР «Централізована бухгалтерія Департаменту освіти» та середній розмір її заробітної плати складає 5000 грн., що є значно нижчим від доходів позивача. Оскільки позивач не довів, що його матеріальний чи сімейний стан погіршився або змінився, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2020 року указану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання, роз`яснено сторонам право і строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також витребувані за клопотанням відповідача, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є зменшення розміру аліментів.

Судом установлено, що з 07 жовтня 2000 року позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Під час зазначеного шлюбу у них народилось дві дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини зазначені позивачем у позовній заяві, та відповідачами не заперечуються.

На підставі судового наказу № 263/16306/19, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 04 листопада 2019 року, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на малолітню дитину ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача, починаючи з 11 листопада 2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 березня 2020 року (справа № 263/357/20) з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 стягнуті аліменти на нього на період навчання у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в розмірі ј частини доходів позивача, до закінчення навчання у зазначеному навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення відповідачем 23 років (а. с. 12).

З копії контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України від 24 грудня 2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 проходить службу за контрактом у 18 загоні морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України на посаді командира дивізіону кораблів та катерів морської охорони, в званні капітан-лейтенанта (а. с. 13-16).

З довідки № 1, виданої Ізмаїльським загоном морської охорони Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України вбачається, що середній розмір заробітної плати позивача ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по травень 2020 року складає 103 300,77 грн. Середній розмір сум до видачі, після всіх утримань, в тому числі аліментів, за вказаний період складає 63 462,28 грн. (а. с. 18).

Крім цього, як вбачається з листа ТОВ «НВФ» АВТ-ПРОМ» № 13 від 09 жовтня 2020 року, позивач ОСОБА_1 є працівником зазначеного підприємства з 21 серпня 2007 року, займає посаду керівника відділу (а. с. 60).

Згідно з листом ТОВ «НВФ» АВТ-ПРОМ» № 19 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 виплачено заробітну плату за період з січня 2020 року по вересень 2020 року у сумі 34 937 грн. (а.с.62).

Вирішуючи позов, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину визначається судом.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 461/4936/16 від 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Під значним погіршення матеріального становища батька необхідно розуміти втрату або зміну заробітку (доходу) у бік зменшення, важке захворювання, що зумовлює додаткові витрати на лікування тощо.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він має гіпертонічне захворювання першого ступеню, та вимушений витрачати кошти на придбання ліків.

Однак будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин до суду надано не було.

Крім цього, Інструкцією про порядок надання медичної допомоги у закладах охорони здоров`я Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 1065 від 11 грудня 2012 року визначені основні правові, організаційні та соціальні засади організації надання медичної допомоги у закладах охорони здоров`я Державної прикордонної служби України.

Згідно п. 4 зазначеної Інструкції у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби на медичному обслуговуванні перебувають, зокрема військовослужбовці Держприкордонслужби.

Отже відповідач як військовослужбовець Держприкордонслужби має право на безкоштовну медичну допомогу у відповідних закладах охорони здоров`я та є придатним до військової служби, що свідчить про задовільний стан його здоров`я, який дає змогу сплачувати аліменти у встановленому розмірі.

Крім цього, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження інших витрат, наведених ним у позовній заяві.

Таким чином, оскільки розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача не перевищує граничних розмірів відрахувань із заробітної плати, та рекомендований законом розмір аліментів на двох дітей не носить обмежувального характеру, позивачем не доведено належними та допустимими доказами перелічених у позовній заяві витрат, з урахуванням розміру місячного доходу позивача, після утримання усіх відрахувань, а також враховуючи той факт, що позивач отримує заробітну плату за іншим місцем роботи, сукупний розмір доходу позивача у достатній мірі може забезпечити потреби позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1681грн. 60 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, такий підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192, 199 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 7680, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 04 грудня 2020 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя О.М. Музика