Справа № 450/21/19 Провадження № 2/450/291/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про (предмет спору) з врахуванням уточнень: стягнути з ОСОБА_3 зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 різницю між сумою майнової шкоди, страховою виплатою та вартості залишків в розмірі 96 379 (дев`яносто шість тисяч триста сімдесят дев`ять гривень) 00 копійок, 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) 00 копійок на відшкодування моральної шкоди та судових витрат ,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): 18.03.2016 року о 18 год. 00 хв. на 530 км +4500 м. автодороги Київ-Чоп в с. Гамаліївка Пустомитівського району Львівської області, відбулось ДТП за участі автомобіля марки «Фіат Дукато» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням сина позивача, ОСОБА_4 . 20.07.2018 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №466/3000/17, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по вищезазначеним фактам, але у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП справу було закрито. 13.09.2018 року суддею Баранівського районного суду Житомирської області Михалюк О.П. провадження щодо ОСОБА_4 , який на момент ДТП від 18.03.2016 року був водієм «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях адміністративного правопорушення. У зв`язку із діями ОСОБА_3 в результаті ДТП позивачу, як власнику автомобіля було спричинено матеріальний збиток, який полягає у пошкодженні його транспортного засобу марки «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно звіту №347/16 про оцінку автомобіля від 19.07.2016 року проведеного оцінювачем ОСОБА_5 , встановлено, що розмір відновлюваного ремонту автомобіля, заподіяного його власнику, внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 , яка мала місце 18.03.2016 року становить 310 175, 00 грн. Крім того позивачем були понесені витрати на оплату послуги автостоянки, сума якої становить відповідно до розрахункової квитанції 820,00 грн. Власником транспортного засобу «Фіат Дукато» д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП являлась ОСОБА_6 . Цивільно правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована в страховій компанії «Провідна», в результаті чого СК «Провідна» було здійснено виплату за наступним розрахунком 100 000, 00 грн. (ліміт відповідно до полісу ОСЦВП) - 500 грн. (франшиза) = 99 500, 00 грн. Враховуючи викладене, з огляду на розмір матеріальної шкоди завданої його автомобілю 310 175, 00 грн., розміру виплаченого страхового відшкодування 100 000 грн., вартості технічно справних залишків автомобіля 115 116, 52 грн., франшизи 500 грн., послугами автостоянки, вважає, що ОСОБА_3 повинен сплатити на його користь суму майнової шкоди у розмірі 96 379, 00 грн. Крім того, вважає, що з відповідача необхідно стягнути моральну шкоду, завдану внаслідок порушення його прав, яка полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку із знищенням чи пошкодженням його майна. Майнову шкоду оцінює у розмірі 17 000 тис. грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, витрати пов`язані з проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив такі задоволити.

Позиція відповідача : представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, оскільки вони не погоджуються із доводами позивача про те, що у дорожньо-транспортній пригоді була лише вина ОСОБА_3 . Відповідачем була оскаржена постанова Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.07.2018 у справі №466/3000/17 до Львівського апеляційного суду. Також не погоджується із доводами позивача про відсутність вини водія транспортного засобу «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 та зазначають, що ними подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 13.09.2018 року у справі №273/1073/18. Вважають, вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, відповідач не повинен сплачувати між сплаченою сумою та повним розміром матеріальної шкоди.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

04.01.2019 року запит щодо доступи до персональних даних; 21.01.2019 року відповіді на запит; 29.01.2019 року запит щодо доступу до персональних даних; 12.02.2019 року відповідь на запит; 13.02.2019 року ухвала про відкриття провадження у справі; 21.03.2019 року відзив; 29.03.2019 року клопотання про відкладення розгляду справи; 03.05.2019 року клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції; 06.05.2019 року ухвала підготовчого судового засідання; 20.05.2019 року клопотання про відкладення розгляду справи; 30.07.2019 року заява про зупинення провадження; 30.07.2019 року заява про зупинення провадження; 01.11.2019 року клопотання про відкладення розгляду справи; 16.12.2019 року заява про зупинення провадження; 07.02.2020 року заява про зміну підстав позову; 10.02.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

18.03.2016 року о 18 год. 00 хв. на 530 км +4500 м. автодороги Київ-Чоп в с. Гамаліївка Пустомитівського раону Львівської області, відбулось ДТП за участі автомобіля марки «Фіат Дукато» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням сина позивача, ОСОБА_4 .

20.07.2018 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення №466/3000/17, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по вищезазначеним фактам, але у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП справу було закрито.

13.09.2018 року суддею Баранівського районного суду Житомирської області Михалюк О.П. провадження щодо ОСОБА_4 , який на момент ДТП від 18.03.2016 року був водієм «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

У зв`язку із діями ОСОБА_3 в результаті ДТП позивачу, як належному володільцю автомобіля було спричинено матеріальний збиток, який полягає у пошкодженні його транспортного засобу марки «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно звіту №347/16 про оцінку автомобіля від 19.07.2016 року проведеного оцінювачем ОСОБА_5 , встановлено, що розмір відновлюваного ремонту автомобіля, заподіяного його власнику, внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 , яка мала місце 18.03.2016 року становить 310 175, 00 грн., ринкова вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 115 116, 52 грн.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Суд не погоджується з доводами відповідача про ту обставину, що позивачу не в повному розмірі страховою компанією сплачено страхову виплату. Тобто, на його думку , він не повинен відшкодовувати різницю між сплаченою сумою та повним розміром матеріальної шкоди , визначеної експертом.

Також суд вважає безпідставні заперечення відповідача, які стосуються того, що власником автомобіля «Івеко Дейлі» є ОСОБА_7 , і відповідно він як власник повинен звертатись з позовом про відшкодування коштів. Оскільки ОСОБА_1 придбав вищевказаний автомобіль, згідно довіреності від 01.04.2016 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловим Р.В., якою ОСОБА_7 надав ОСОБА_1 право користуватись та розпоряджатись транспортним засобом «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 та володів ним на законних підставах.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.06.2019 року зазначено, що право на отримання страхового відшкодування належить особі, яка має законний майновий інтерес та відповідно до законів є власником або законним володільцем (користувачем) наземних транспортних засобів.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є належним користувачем автомобіля «Івеко Дейлі» д.н.з. НОМЕР_2 , та має право на звернення до суду з даним позовом.

За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Статтями 22, 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи ; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_6 , як власниці транспортного засобу, була застрахована в страховій компанії «Провідна» і у відповідності до умов договору страхова компанія сплатила позивачу в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП - 100 000 грн. 500 грн. франшиза = 99 500 грн. Дану обставину сторони не заперечують.

Також позивачем були понесені витрати на оплату послуги автостоянки, сума якої становить відповідно до розрахункової квитанції 820,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди , спричиненої внаслідок ДТП і на думку суду дані докази є належними, допустимими , достовірними та достатніми. А тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач в своєму позові зазначає , що внаслідок ДТП та пошкодження його власного автомобіля в нього були сильні душевні страждання, він не мав можливості використовувати автомобіль у сімейних та особистих справах та змушений був користуватися послугами громадського транспорту. Суд бере до уваги зазначені обставини .

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи дану обставину, керуючись принципом справедливості, розумності та реальності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 17 000 грн. моральної шкоди, оскільки вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, повністю підтвердилися в ході судового розгляду справи по суті.

Щодо вимог про відшкодування судових витрат, суд вважає наступне. Згідно матеріалів справи вбачається, що за проведення судової експертизи позивач сплатив експерту грошову суму у розмірі 850 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, дана сума є судовими витратами позивача , а тому її слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу, що підтверджується актом здачі приймання виконаних робіт від 24 грудня 2018 року та витрати по сплаті судового збору у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 41,81,141,175 , 265-268ЦПК України , ст.ст. 23, 1167 , 1195 , 1197,1202 ЦК України, суд -

ухвалив :

позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 95 558, 48 грн. (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень сорок вісім копійок) спричиненої матеріальної шкоди, 500 (п`ятсот) грн. франшизи, 820 (вісімсот двадцять) грн. вартості зберігання автомобіля на арешт майданчику, 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. коштів витрачених на проведення експертизи, 17000 (сімнадцять тисяч) грн. моральної шкоди, 1409, 60 грн. (одну тисячу чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) судового збору та 5000 (п`ять тисяч ) грн.витрати понесені на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового

рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач : ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 б.

Повний текст судового рішення складено 11.03.2020 року.

СуддяД. А. Кукса