Справа № 367/8246/19
Провадження №2/367/2619/2020
13 квітня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Саранюк Л.П.,
за участі секретаря с/з Бабакової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням,-
в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що відповідно до статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року № 1075-ХІУ Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України, здійснює відповідно управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, у тому числі у разі їх розформування. Згідно ст. 3 Закону, військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.
Змістом права оперативного управління є повноваження володіння, користування, і розпорядження майном, закріпленим за суб`єктом господарювання власником (уповноваженим ним органом).
Зазначають, що відповідно до наказу Міністра оборони України «Про передачу нерухомого військового майна військових містечок № НОМЕР_2 (місто Київ), № НОМЕР_3 (місто Ірпінь)» №26 від 17.01.2017, закріплено на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 (місто Ірпінь) нерухоме військове майно військового містечка № НОМЕР_3 (місто Ірпінь), визначене в додатку 2 до наказу. Відповідно до додатку 2 згаданого наказу за військовою частиною закріплено частину будівлі №83, 8 і 9 поверхи загальною площею 1461,8 м2.
Вказують на те, що відповідно до абзацу третього пункту 4 Положення про Київське КЕУ, затвердженого наказом начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №139 від 24.04.2018, Київське КЕУ веде облік майна, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок, що надані для розквартирування структурних підрозділів Збройних Сил України та Міністерства оборони України.
Стверджують, що відповідно до Акту приймання (передачі) 8-го та 9-го поверхів будівлі №210/83 №16/16 від 15.09.2017 року, пенсіонером Збройних Сил України ОСОБА_1 не вивільнено приміщення №816.
Звертають увагу на те, що Відповідач надав Позивачу документи, які на його переконання надають йому право займати спірне нежитлове приміщення №816, а саме:
витяг з протоколу №10 від 05 жовтня 2009 року особистого прийому громадян Міністра оборони України;
лист начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ) №303/4/15/1630 від 23.10.2009;
рішення ТВО Міністра оборони України №266/876 від 12.10.2009.

В свою чергу, 19.04.2018 Позивач звернувся до Головного КЕУ зі запитом стосовно надання юридичної оцінки вищевказаним документам, на підставі яких Відповідач проживає в нежитловому приміщенні №816.

Вважають, що надані ОСОБА_1 документи не надають йому правових підстав для подальшого проживання у нежитловому приміщенні №816, оскільки носять виключно рекомендаційний характер.

Так, відповідно до витягу із протоколу №10 від 05.10.2009 за результатами особистого прийому громадян, який проводив заступник Міністра оборони України, останнім не приймалося рішення щодо надання дозволу на проживання ОСОБА_1 у займаному ним нежитловому приміщенні.

Проте, на виконання доручення заступника Міністра оборони України начальником Головного КЕУ надано пропозицію начальнику Головного ВМУ запропонувати ОСОБА_1 укласти договір на тимчасове проживання у будівлі АДРЕСА_1 до отримання ним постійного житла. При цьому, договори на тимчасове проживання військовослужбовців та членів їх сімей було запропоновано укладати за умови 100% проведення розрахунків за спожиті комунальні послуги та енергоносії згідно встановлених розрахунків.

Зазначають, що в подальшому начальником Головного ВМУ зазначені пропозиції було враховано під час надання доповіді заступнику Міністра оборони України (доповідь від 30.10.2009 №500/4/299). У той же час, документ, який міг би підтвердити прийняте заступником Міністра оборони України рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 та іншим мешканцям будівлі АДРЕСА_2 за вказаною адресою на подальше проживання їх у займаних нежитлових приміщеннях, у Головному КЕУ та Київському КЕУ відсутній (при цьому, копія відповідного рішення до вказаних квартирно-експлуатаційних органів даними особами не надавалася).

Крім того, з матеріалів облікової справи ОСОБА_1 та відповідно до інформації, наданої квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро, встановлено, що зазначений громадянин під час проходження військової служби у Дніпропетровському гарнізоні був забезпечений за рахунок житлового фонду Міністерства оборони на склад сім`ї 4 особи (він, дружина, син - 1975 р.н., син - 1980 р.н.) трикімнатною квартирою для постійного проживання АДРЕСА_3 (житлова площа 39,8 кв. м) (ордер від 22.07.1982 №426).

Також з`ясовано, що ОСОБА_1 у цьому ж населеному пункті було приватизовано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 (житлова площа 66,5 кв. м), джерело надходження якої на сьогодні невідоме. У подальшому ОСОБА_1 приватизував зазначену квартиру, після чого свою частку приватизованої житлової площі подарував сину та колишній дружині в рівних частинах.

Стверджують, що з огляду на викладені обставини та враховуючи те, що військовий пенсіонер ОСОБА_1 втратив зв`язок із Міністерством оборони України, на сьогодні є відповідні підстави вважати, що згадана особа незаконно проживає у займаному ним нежитловому приміщенні №816, адміністративної будівлі №83 військового містечка № НОМЕР_3 в м. Ірпінь Київської області та підлягає виселенню.

Вказують, що вищевказана позиція Позивача відповідає (кореспондує) роз`ясненням, наданим Головним КЕУ в листі №303/4/8404 від 20.11.2018.

Зазначають, що відповідно до п. 2, Розділу І «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 06.09.2018 за №1020/32472, що набрала чинності 16.10.2018 (далі за текстом - Інструкція), забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).

Відповідно до абз. 2, п. З, Розділу І Інструкції, у разі відсутності службових житлових приміщень військовослужбовці та члени їх сімей розміщуються у гуртожитках, сімейних гуртожитках, а неодружені військовослужбовці - у спеціально пристосованих казармах (далі - службова жила площа) або військова частина орендує їм житло чи за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 7, Розділу І Інструкції визначено, що питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішуються за місцем проходження військової служби та перебування їх на обліку.

Звертають увагу, що відповідно до абз. 2, п. 8, Розділу III Інструкції, надання нежитлових приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей для заселення до їх переобладнання в жилі приміщення у встановленому законодавством порядку забороняється.

Чинним законодавством України передбачено заселення громадян (в тому числі військовослужбовців) виключно у житлові приміщення.

Вказують про те, що як вбачається з аналізу норм чинного законодавства, правом вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном наділений не лише власник, а й особа, яка має речове право на чуже майно, володіє ним на праві господарського відання, оперативного управління або з інших підстав з урахуванням положень статті 396 ЦК України.

Звертають увагу, що відповідно до п. 6, ч. З, ст. 175 ЦПК України, з метою досудового врегулювання спору Відповідачу було вручено Позивачем лист-повідомлення №1 від 13.12.2018 з проханням звільнити нежитлове приміщення №816 (Акт вручення листа- повідомлення від 15.03.2019). Однак, ОСОБА_1 прохання було проігноровано.

Отже, враховуючи вищевикладене та виходячи з того, що ОСОБА_1 перешкоджає військовій частині НОМЕР_1 у повній мірі реалізовувати своє право користування, право останнього підлягають захисту відповідно до статті 391 ЦК України.

З метою правильної організації роботи пов`язаної з експлуатацією та утриманням фондів військового містечка № НОМЕР_3 згідно з їх функціональним призначенням, а також у зв`язку із збільшенням кількості пацієнтів: військовослужбовців, ветеранів, учасників ООС, котрі проходять лікування у військовій частині НОМЕР_1 та, як наслідок, виникнення необхідності збільшення лікувальних площ й потужностей закладу та перепрофілювання 8-го поверху будівлі №83 та вивільнення лікувальних площ від незаконних дій сторонніх осіб, Позивач звертається до суду за захистом свої прав.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Новомосковським РВ УМВС у Дніпропетровській області від 30.03.1996 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ) усунути перешкоди військовій частині НОМЕР_1 у користуванні та розпорядженні нежитловим приміщенням №816, будівлі № НОМЕР_6 , військового містечка № НОМЕР_3 , у місті Ірпінь, Київської області - шляхом виселення. Судові витрати покласти на Відповідача.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції та оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу Міністра оборони України «Про передачу нерухомого військового майна військових містечок № НОМЕР_2 (місто Київ), АДРЕСА_5 від 17.01.2017, закріплено на праві оперативного управління за військовою частиною НОМЕР_1 (місто Ірпінь) нерухоме військове майно військового містечка № НОМЕР_3 (місто Ірпінь), визначене в додатку 2 до наказу. Відповідно до додатку 2 згаданого наказу за військовою частиною закріплено частину будівлі № НОМЕР_6 , 8 і 9 поверхи загальною площею 1461,8 м2.

Київське КЕУ веде облік майна, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок, що надані для розквартирування структурних підрозділів Збройних Сил України та Міністерства оборони України.

Відповідно до Акту приймання (передачі) 8-го та 9-го поверхів будівлі №210/83 №16/16 від 15.09.2017 року пенсіонером Збройних Сил України ОСОБА_1 не вивільнено приміщення № НОМЕР_7 .

У той же час, документ, який міг би підтвердити прийняте заступником Міністра оборони України рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 та іншим мешканцям будівлі АДРЕСА_2 за вказаною адресою на подальше проживання їх у займаних нежитлових приміщеннях, у Головному КЕУ та Київському КЕУ відсутній (при цьому, копія відповідного рішення до вказаних квартирно-експлуатаційних органів даними особами не надавалася).

На виконання доручення заступника Міністра оборони України начальником Головного КЕУ надано пропозицію начальнику Головного ВМУ запропонувати ОСОБА_1 укласти договір на тимчасове проживання у будівлі АДРЕСА_1 до отримання ним постійного житла. При цьому, договори на тимчасове проживання військовослужбовців та членів їх сімей було запропоновано укладати за умови 100% проведення розрахунків за спожиті комунальні послуги та енергоносії згідно встановлених розрахунків. Згадані договори з ОСОБА_1 не укладались.

Військовий пенсіонер ОСОБА_1 втратив зв`язок із Міністерством оборони України, а саме у військовій частині НОМЕР_1 відсутні будь-які трудові та договірні відносини з Відповідачем

Відповідно до п. 2, Розділу І «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 06.09.2018 за №1020/32472, що набрала чинності 16.10.2018 (далі за текстом - Інструкція), забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).

Пунктом 7, Розділу І Інструкції визначено, що питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішуються за місцем проходження військової служби та перебування їх на обліку.

Відповідно до абз. 2, п. 8, Розділу III Інструкції, надання нежитлових приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей для заселення до їх переобладнання в жилі приміщення у встановленому законодавством порядку забороняється.

Чинним законодавством України передбачено заселення громадян (в тому числі військовослужбовців) виключно у житлові приміщення.

Оскільки приміщення, яке займає Відповідач, а саме приміщення № НОМЕР_7 , будівлі № НОМЕР_6 , військового містечка № НОМЕР_3 , у місті Ірпінь, Київської області не відноситься до житлових приміщень та не призначено для постійного проживання, у відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України РСР»: «При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства».

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює управління військовим майном.

Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю та належить їм на праві оперативного управління. Особливості правового режиму майна Збройних Сил України визначаються відповідним законом.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Главою 29 ЦК України передбачені норми щодо захисту права власності.

Згідно ст. 387 ЦК України Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту ст. 396 ЦК України вбачається, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Однак, незважаючи на вручений Відповідачу лист-повідомлення №1 від 13.12.2018 з проханням звільнити нежитлове приміщення №816 (Акт вручення листа-повідомлення від 15.03.2019), а також, враховуючи функціональне призначення даного нежитлового приміщення та виникнення необхідності збільшення лікувальних площ й потужностей закладу, перепрофілювання 8-го поверху будівлі №83 та вивільнення лікувальних площ від незаконних дій сторонніх осіб, Відповідач перешкоджає військовій частині НОМЕР_1 у повній мірі реалізовувати своє право розпорядження та користування.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи Позивача і доводили б право Відповідача на користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_6 , а тому позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 є законними, обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на Відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 2,76-83,141,211,263-265,273,274,279,280-289,354-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Новомосковським РВ УМВС у Дніпропетровській області від 30.03.1996 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ) усунути перешкоди військовій частині НОМЕР_1 у користуванні та розпорядженні нежитловим приміщенням №816, будівлі № НОМЕР_6 , військового містечка № НОМЕР_3 , у місті Ірпінь, Київської області - шляхом виселення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Новомосковським РВ УМВС у Дніпропетровській області від 30.03.1996 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_5 ) на користь військової частини НОМЕР_1 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , судовий збір в сумі в сумі 1921 грн.

Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.П. Саранюк