Номер провадження 2-о/225/177/2020
Єдиний унікальний номер 225/1379/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області заяву уповноваженого представника заявника - адвоката Карнаухова Андрія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року уповноважений представник заявника - адвокат Карнаухов А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ДН № 092802 від 27.02.2020 року та угоди про надання правової допомоги від 27.02.2020 року, звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області померла бабуся заявника ОСОБА_2 , про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №270 від 16.10.2019 року, довідку про причину смерті до форми №106/у №270 від 16.10.2019 року та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16.10.2019 року.

В результаті звернення до Торецького міського відділу державної реєстарції актів цивільного стану за проведенням державної реєстарції смерті та отриманням свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , заявником отримано відмову №16.16-278-30 від 03.03.2020 року, у зв`язку із невідповідністю представлених заявником документів встановленому в Україні зразку.

Таким чином, у зв`язку з тим, що зазначені вище документи є такими, що не створюють правових наслідків, адже видані на тимчасово окупованій території України після 01.12.2014 року, заявнику необхідно встановити факт смерті бабусі у судовому порядку.

Заявник та його уповноважений представник до судового засідання не з`явились, звернувшись із письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги просили задовольнити у повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб до судового засідання також не з`явились, надали суду письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, судом встановлено наступне:

за положеннями п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 (матері заявника) серії НОМЕР_2 від 19.05.1959 року, свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 20.11.1992, свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище - Тяжких) серії НОМЕР_4 від 28.07.1990 року, витягу про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 від 22.07.2015 року, актовий запис №2337 та рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2018 року про розірвання шлюбу ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) заявник у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-11) Наведене є підтвердженням факту родинних зв`язків померлої та заявника у справі, згідно вимог абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №270 від 16.10.2019 року, довідки про причину смерті до форми №106/у №270 від 16.10.2019 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.10.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 84 років в іншому місці, АДРЕСА_1 (а.с.12,13).

Окрім того, на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 заявником суду надано накладну на купівлю атрибутів для поховання №б/н від 16.10.2019 року та кольорове фото з місця поховання померлої (а.с.14,15).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м.Макіївка, де померла ОСОБА_2 , на даний час є тимчасово окупованою територією.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями, м.Макіївка віднесено до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі видані на тимчасово окупованій території України документи є недійсними та такими, що не створюють юридичних наслідків.

У зв`язку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

В той же час, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН, зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває і це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96).

В свою чергу, закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст. 17 цього Закон,у суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

В свою чергу, згідно ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064, у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як, зокрема, місце смерті померлої особи. Отже, окрім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлої ОСОБА_3 , яким є м.Макіївка, Україна.

Отже, за результатом надання правової оцінки представленим доказам, суд дійшов висновку щодо доведеності заявником факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Макіївка Донецької області, Україна.

З огляду на наведене, а також, зважаючи на те, що вказаний факт у позасудовому порядку встановити неможливо, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,81,89,263, 315,317 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву уповноваженого представника заявника - адвоката Карнаухова Андрія Олександровича (місце роботи: АДРЕСА_2 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ), заінтересовані особи: Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (місцезнаходження: Донецька область, місто Торецьк, вул. Дружби, буд. 24, ), Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м.Торецьк, вул.Дружби, буд. 22, ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, уродженки м. Макіївка Донецької області, за життя зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в іншому місці, АДРЕСА_1 , Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя О.В. Довженко