Справа № 2-137/11
Номер провадження 4-с/404/7/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суд зі скаргою на дії приватного виконавця, просили:

- визнати дії приватного виконавця Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни по відкриттю двох виконавчих проваджень незаконними,

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61296128 від 17 лютого 2020 року та постанову про стягнення основної винагороди від 17 лютого 2020 року на суму 669939,62 грн. щодо стягнення із боржника ОСОБА_2 ,

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №61295799 від 17 лютого 2020 року та постанову про стягнення основної винагороди від 17 лютого 2020 року на суму 669939,62 грн. щодо стягнення із боржника ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку про залишення її без руху, з огляду на наступне.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст.187 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Наведена скарга подана в порядку ст.ст. 447-449 ЦПК України, тому до форми та змісту позовної заяви застосовуються вимоги ст.ст. 175,177 ЦПК України, чого в даному випадку не дотримано, зокрема.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у скарзі не зазначено всіх сторін виконавчого провадження - зокрема стягувача, за участю якого згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України, має розглядатися скарга.

У справах за скаргою на дії державного або приватного виконавця беруть участь стягувачі, боржники та суб`єкти оскарження, якими є державний або приватний виконавець.

В порушення вимог ч.3 ст.175 ЦПК України в скарзі не надано підтвердження про те, що не подано іншої скарги до цих же осіб з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, надані із позовною заявою в якості доказів документи (копії документів, оригінали яких знаходяться у заявника) не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

При цьому слід звернути увагу, що порядок засвідчення документів визначений пунктами 5.265.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55). За вказаним нормативно - правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію; її ініціалів та прізвища, дати засвідчення підпису, яка проставляється нижче підпису.

Отже, додані докази (копії документів, оригінали яких знаходяться у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) не засвідчені належним чином, подані з порушенням вимог, встановлених статтями 95,177 ЦПК України.

Згідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пропущено строк для подання скарги до суду, враховуючи те, що оскаржувані постанови датовані 17 лютого 2020 року, тоді як скарга до суду подана 12 березня 2020 року, при цьому клопотання про поновлення строку на оскарження не подано та не наведено жодних доказів та обґрунтувань підстав поважності пропуску строку.

З огляду на викладене, вважаю, що скарга не є належним чином оформленою та подана до суду не у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, який діє на час подачі скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву (скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що скарга не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строків на їх усунення.

Недоліки підлягають усуненню шляхом подання нової редакції скарги з її копіями з додатками, засвідченими у передбаченому законом порядку, відповідно до кількості учасників судового розгляду, поданням клопотання про поновлення строку на оскарження з доказами та обґрунтуваннями підстав поважності пропуску строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175,177, 183, 185, 447 ЦПК України, суддя, -

Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця - залишити без руху.

Запропонувати скаржникам протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали усунути вказані в ухвалі недоліки.

Роз`яснити скаржникам, що в разі якщо у вказаний строк недоліки скарги не будуть усунуті, скарга вважається неподаною і повертається скаржникам.

Копію ухвали надіслати скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 13.03.2020 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова