Справа № 408/6253/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Савенко Т.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Ляшева В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить витребувати у відповідача на підставі заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року у справі № 430/3132/13-ц наступне майно: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 ; електрокомпресор автомобільний; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.); бензопилу «Тайга»; газонокосарку; телевізор «самсунг»; тюнер супутникового телебачення (1 шт.); супутникову антену (1 шт.); пилосос «Самсунг»; електрочайник; мікрохвильову піч «Скарлет»,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свою вимогу позивач вказав, що заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року його позовні вимоги до відповідача про поділ майна були задоволені повністю. За ним визнано право власності на: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн.; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн.; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку, вартістю 900,00 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн. На підставі цього судового рішення 31 серпня 2017 року він отримав виконавчий лист, з яким він звернувся до Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області для примусового виконання, про що подав заяву. 15 січня 2018 року Станично-Луганським районним відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області було складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що заходи, зазначені у виконавчому документі, не є заходами примусового виконання. Він звертався до відповідача з проханням повернути ті речі, які знаходяться у її користуванні, але вона йому в цьому відмовила.

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, запропоновано відповідачу надати суду та позивачу відзив на позовну заяву, а позивачеві протягом п`ятнадцяти днів після отримання відзиву надати відповідь на відзив.

Також ухвалою суду від 25 червня 2019 року за заявою позивача у забезпечення позову накладений арешт на майно, що було визнане за позивачем згідно заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року.

Під час судового розгляду позивач та його представник позов підтримали. Представник позивача, який виступав зі вступним словом замість позивача, крім наведених у позовній заяві обставин додав, що 08 листопада 2020 року вони намагались мирним шляхом забрати визначене судом позивачу майно, однак відповідач відмовила їм у цьому.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала, на виклики до суду не з`являлася, про час і місце розгляду справи сповіщувалась належним чином, останнє судове засідання просила відкласти через хворобу. Проте судом було прийняте рішення про розгляд справи за наявними у справі матеріалами за відсутності відповідача, оскільки вона вдруге підряд не з`явилась до суду.

Крім цього, згідно ухвали суду від 01 грудня 2020 року, відповідачу було відмовлено в об`єднанні даної справи зі справою № 408/6073/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на майно.

Заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Дійсно, згідно заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року, яке було залишене без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20 грудня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2017 року, за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя було визнане право власності на майно, а саме: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн.; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн.; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку, вартістю 900,00 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

В даному випадку винесене судове рішення про визнання права власності на майно за позивачем носить індивідуальний характер і є обов`язковим для відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконала, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду позивачем.

Також це рішення не виконане у примусовому порядку, що підтверджується повідомленням Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.01.2018 № 1627-34/127 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, з якого йдеться, що позивачеві ОСОБА_1 повернутий виконавчий лист у справі № 430/3132/13-ц, оскільки заходи, зазначені у виконавчому листі, не є заходами примусового виконання в розумінні ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 4 ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Після поділу майна подружжя та набуття позивачем права власності на майно, що визначене судовим рішенням, добровільно не виконуючи рішення суду та утримуючи спірне майно у себе, відповідач тим самим продовжила володіти ним без належної на те правової підстави.

За таких обставин, враховуючи, що володіння майном позивача з боку відповідача без належної на те правової підстави фактично набуло характер незаконного заволодіння цим майном, суд, застосовуючи до спірних правовідносин останню норму закону, вважає вимогу позивача про витребування майна обґрунтованою та такою, що слід задовольнити, оскільки залишення вказаного майна у ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1 на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому на підставі судового рішення майном.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивач слід стягнути сплачений ним при поданні цього позову судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 , на підставі заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року у справі № 430/3132/13-ц майно, що належить ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн.; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн.; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн.; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку, вартістю 900,00 грн.; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання та підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 11 грудня 2020 року.

Головуючий: