ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7450/20 Справа № 199/4777/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Євчук Ірина Леонідівна, про встановлення факту родинних відносин та зміну черговості одержання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є племінницею ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, через непорозуміння та спору з донькою померлого, як спадкоємцем першої черги, із-за розбіжності написання прізвищ, позбавлена можливості в подальшому оформити свої спадкові права після його смерті.

Вважає, що вона має право на спадкування зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 , хоча сама являється спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки саме вона, протягом семи років допомагала ОСОБА_3 , придбала йому ліки та продукти харчування, допомогла по господарству. Окрім неї ніхто більше не виказував йому своєї опіки та турботи. Відповідач стосунки з батьком не підтримувала та ніколи не опікувалася ним, виїхала проживати за межі України, залишив його в безпорадному стані, а відтак вважає, що відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України має право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги.

З урахуванням викладеного, просила встановити факт родинних стосунків між нею та померлим ОСОБА_3 , як племінниці та дядька; змінити черговість одержання права на спадкування визнав за спадкоємцем за законом другої черги ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що необхідність встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 обґрунтувана тим, що остання не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з помилкою, допущеною при видачі їй свідоцтва про шлюб, а саме вказано дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » замість вірного « ОСОБА_6 ». Всупереч вказаного, позивачем не надано суду доказів неможливості виправлення вказаної помилки в позасудовому порядку. Окрім того, з позовної заяви вбачається, що позивач звернулась до органів РАЦС з відповідною заявою, проте до моменту звернення до суду з даним позовом не отримала відповіді. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині встановлення факту родинних відносин, з підстав не надання суду доказів неможливості встановлення такого факту в позасудовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимоги щодо зміни ОСОБА_1 черговості одержання права на спадщину після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у ОСОБА_1 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України. Самі по собі обставини похилого віку спадкодавця, вікові захворювання та допомога останньому по господарству, не можуть бути підставами для висновку, що він знаходився у безпорадному стані.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявником не доведено факт родинних відносин, оскільки розбіжності у прізвищах з її покійною матір`ю можливо усунути рішенням суду.

Зазначає, що такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки разом з позовною заявою надавався адвокатський запит про витребування необхідної інформації та відповідь на нього, в подальшому заявлялося відповідне клопотання про витребування відповідних доказів. Крім того, посилається на помилковість висновків суду щодо спроможності ОСОБА_3 обробляти земельну ділянку, готувати їжу та самостійно придбати продукти харчування, та у зв`язку із цим відсутності безпорадного стану померлого, оскільки судом не встановлений час та не зазначено коли саме ОСОБА_3 міг самостійно виконувати зазначені дії.

Більш того, суд першої інстанції ні дав жодної правової оцінки медичним документам доданим до клопотання про забезпечення доказів про огляд оригіналу медичної картки ОСОБА_3 , яке було задоволено, але у зв`язку з розглядом справи за відсутністю позивача, зазначені оригінали медичних документів не були оглянуті судом першої інстанції.

Відмовивши у задоволені клопотання про проведення судової медичної експертизи, суд першої інстанції не вирішив питання, щодо долучення до матеріалів справи оригіналу медичної картки ОСОБА_3 про що було заявлено у даному клопотанні. Таким чином, суд першої інстанції прийняв незаконне та несправедливе рішення з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням матеріального права.

22 жовтня 2020 року представник відповідача - ОСОБА_7 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 198 (а.с.6).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулись ІНФОРМАЦІЯ_3 його племінниця ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_2 (т.1 а.с. 60,68).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Необхідність встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з помилкою допущеною при видачі їй свідоцтва про шлюб, а саме вказано дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » замість вірного « ОСОБА_6 ».

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджуєтьсґя з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має ряд інших можливостей вирішення спірного питання в позасудовому порядку, щоб досягнути бажаних нею результатів та здійснення захисту своїх майнових прав, аніж звернення до суду із даною позовною заявою.

ОСОБА_1 вправі звернутися до суду із заявою щодо встановлення фактів належності певних правовстановлюючих документів, а у разі неможливості в силу законодавства судового вирішення питання про ті чи інші документи - звернутися із цього приводу до органів, що видали такі документи.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, з урахуванням наступного.

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17 (провадження № 61-14362св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1259 ЦК України і вказано, що «для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування».

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у ОСОБА_1 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

На підставі викладеного, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказані розбіжності у прізвищах з покійною матір`ю позивача можливо усунути на підставі рішення суду, висновків суду обґрунтовано викладених у рішенні суду першої інстанції не спростовують, та на їх правильність не впливають.

Доводи апеляційної скарги про те, що разом з позовною заявою надавався адвокатський запит про витребування необхідної інформації та відповідь на нього, а в подальшому заявлялося відповідне клопотання про витребування доказів з Новокодацького районного у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки останнім повідомлено про неможливість надати відповідь на запит адвоката, у зв`язку із відсутністю у останнього права збирати інформацію щодо вчинених дій ОСОБА_1 . Посилання стосовно розгляду клопотання про витребування доказів з Новокодацького районного у м.Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ухвала постановлена за результатом розгляду такого клопотання оскаржується окремо від рішення суду в порядку передбаченому п.2 ч.1 ст.353 ЦПК України.

Так само не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо долучення до матеріалів справи оригіналу медичної картки ОСОБА_3 про що було заявлено у клопотанні про проведення судової медичної експертизи, у задоволенні якого відмовлено ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, що свідчить перегляд даного клопотання у суді апеляційної інстанції та повторної правової оцінки не потребує.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо спроможності ОСОБА_3 обробляти земельну ділянку, готувати їжу та самостійно придбати продукт, та у зв`язку із цим відсутності безпорадного стану померлого, оскільки судом першої інстанції не встановлений час та не зазначено коли саме ОСОБА_3 міг самостійно виконувати зазначені дії, є припущенням, а наявність вікових захворювань не свідчить про те, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, аналогічні висновки викладено у постанові Верховного суду від 24 лютого 2020 року у справі № 148/2034/16-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав жодної правової оцінки медичним документам доданим до клопотання про забезпечення доказів про огляд оригіналу медичної картки ОСОБА_3 , яке було задоволено, але в зв`язку з розглядом справи за відсутністю позивача, зазначені оригінали медичних документів не були оглянуті судом першої інстанції, не заслуговують на увагу та спростовуються письмовими матеріалами справи та вмотивованим висновком суду першої інстанції, обгрунтовано викладеним у оскаржуваному рішенні.

Доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу, не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції у відсутність позивача та її представника, останні були позбавлені можливості надати свої пояснення та докази стосовно позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки останні повинні самостійно цікавитися рухом справи, оскільки згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається, та трактуються скаржником на власний розсуд, задля власної вигоди, що має на меті задоволення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида