Справа № 372/1568/20
Провадження № 2-1254/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Тищенко І.Д.,

представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Позивач вказує на те, що вона та відповідач є співвласниками нерухомого майна в рівних частинах, по Ѕ частині за кожним, за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності у позивачки на дане нерухоме майно виникло відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Української міської нотаріальної контори Антонченко О.В. від 08 жовтня 1996 року. 1/2 частини будинку належить відповідачу ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на спадщину після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживати на своїй 1/2 частини будинку у позивачки не має можливості, оскільки там проживає мати відповідачки ОСОБА_5 і не дає позивачу можливості користуватись своєю приватною власністю. У кінці листопада 2016 року позивачу стало відомо, що земельна ділянка під будинком була приватизована покійною сестрою позивачки ОСОБА_4 одноособово, про що є відповідний державний акт на земельну ділянку розміром 0,394 та виданого відповідно до рішення Жуківцівської сільської ради народних депутатів від 10 травня 1994 року №24 серії ІІІ-КВ №038920, для будівництва, обслуговування житлового будинку 0,250 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0008 та для ведення особистого підсобного господарства 0,144га, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0038. Позивачем було подано до суду позовну заяву про поділ спільного майна, в результаті розгляду якого сторони досягли мирової угоди, затвердженої Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 червня 2019 року, проте відповідачка ухиляється виконувати і її. Позивачка стверджує що неодноразово намагалась мирно вселитись у свою приватну власність та використовувати її, проте все закінчувалось сварками, погрозами її побиття та викликом поліції. Відповідачка змінила навісний замок на воротах позивачка не може увійти на територію земельної ділянки. Відтак позивачка була вимушена звернутись до суду, у зв`язку з порушенням її прав.

Ухвалою судді від 22.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, представник позивача в судовому засідання заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити, крім того позивач зазначила, що відповідачка чинить опір в користуванні її частини будинку.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечила, однак повідомила, що відношення до вказаного будинку не має, так як в вказаному будинку проживають її батьки, хоча вона й є власником Ѕ будинку.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , позивач по справі, та ОСОБА_3 , відповідач по справі, є співвласниками нерухомого майна будинку в рівних частинах, по Ѕ частині за кожним, за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 є власником Ѕ частини житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Української міської нотаріальної контори Антонченко О.В. від 08 жовтня 1996 року за реєстровим номером в реєстрі Іс-693 по спадковій справі №60

Відповідачу ОСОБА_3 належить інша Ѕ частина будинку відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до змісту ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області 20 червня 2019 року в цивільні справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, третя особа Жуківцівська сільська рада Обухівського району Київської області визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20 червня 2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що протиправні дії відповідача позбавляють позивача права користуватися нерухомим майном, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, в порушення ст. 321 ЦК України відповідачем обмежується здійснення права власності позивача та чиняться перешкоди у здійсненні користування та розпорядження своїм майном - будинком з прибудинковими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.. 150 ЖУ України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що вказує на правомірність мого звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивача, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивача, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача.

Таким чином позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. на користь позивача.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 141,263, 265 ЦПК України, ст.ст. 316,317,319, 321,391 ЦК України. ст.ст. 150, 155 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_2 Ѕ частиною будинку АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві спільної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та виділена їй в натурі відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 20 червня 2019 року, надавши позивачу ключі від вхідних дверей будинку та всиливши останню до вказаного будинку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко