Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/73/20
Провадження № 2/382/339/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 лютого 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в котрій вказав, що відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року він щомічно сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини свого доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Після винесення даного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини його доходу, в позивача змінився матеріальний стан. У ОСОБА_1 загострилося невиліковне захворювання очей, що без неналежного та постійного лікування може призвести до непоправних наслідків. Крім того, позивач має ряд хронічних захворювань, а саме: Деформація і заживаюча виразка цибулини 12-перстної кишки. Еритематозна гастропатія. Дуодено-гастральний рефлекс. Грижа стравохідного отвору діафрагми. Неерозивний рефлекс-езофагіт. Центральна дегенерація сітківко. Наслідки перенесеного УСХР ОЛ. Міопія легко ступеня обох очей. Ознаки наявності аутоімунного тиреоідита. Сладж синдром. Дискінезія жовчного мішура по гіпомоторному типу. Двохбічна пієлоектазія. Сечосольовий діатез. Ознаки хронічного гастрита. З огляду на вказані захворювання позивач потребує постійного коштовного лікування. Лікування хронічного захворювання очей необхідне позивачеві впершу чергу з метою належного виконання його професійних обов`язків водія, оскільки вказана професія є єдиним джерелом доходу його сім`ї. З моменту ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів на користь ОСОБА_2 він неодноразово змінював місце роботи оскільки або не міг виконувати необхідний обсяг роботи або розмір заробітної плати на новому місці роботи був значно менший, аніж дохід, який враховувався судом при визначенні розміру аліментів. Крім того, позивач утворив нову сім`ю та має на утриманні дружину - ОСОБА_4 , яка позбавлена можливості працювати з огляду на нанесені їй тілесні ушкодження ОСОБА_2 (Закрита черпно-мозкова травма. Лінійний перелом лівої м`якої кістки з двобічною пірамідальною недостатністю. Лікворо-венозна дисциркуляція. Посттравматична енцефаліт ІІ ст.). Дані травми потребують значних коштів у лікуванні, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 у зв`язку з перенесеними травмами позбавлена можливості працювати та отримувати дохід, витрати налікування позивач несе одноособово. В зв`язку з чим, позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/3 частини його доходу на 1/6 частину його доходу.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та зазначив, що наданий час працює у ФОП ОСОБА_5 в м. Березань, не має на утриманні інших утриманців, не має на праві власності нерухомого та рухомого майна.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідач працює та має можливість сплачувти аліменти, має відповідач майно проте докази цього вона не надала в судовому засіданні. Вона наданий час не працює, проте є особою працездатною.Здійснює догляд за дитиною.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до ачсткового задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ульянов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 192 СК України «...розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.»

Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що «...відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.»

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч.5 ст.183 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Так, в судовому засіданні було встановлено наступне.

Згідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року ОСОБА_1 щомічно сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини свого доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття та дане рішення вступило в законну силу, що не заперечували сторони по справі (а.с. 7).

З копії паспорта (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 грудня 2018 року зареєстрували шлюб у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

З копії постанови про скасування процесуального документа від 25.02.2019 року (а.с. 9, 10 зворотній бік) вбачається, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює водієм, тому тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не може бути застосовано, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

З медичної документації (а.с. 11-35) вбачається, що ОСОБА_1 має таке захворювання: Деформація і заживаюча виразка цибулини 12-перстної кишки. Еритематозна гастропатія. Дуодено-гастральний рефлекс. Грижа стравохідного отвору діафрагми. Неерозивний рефлекс-езофагіт. Центральна дегенерація сітківко. Наслідки перенесеного УСХР ОЛ. Міопія легко ступеня обох очей. Ознаки наявності аутоімунного тиреоідита. Сладж синдром. Дискінезія жовчного мішура по гіпомоторному типу. Двохбічна пієлоектазія. Сечосольовий діатез.

З копії виписки з історії хвороби амбулаторного хворого № 9 (а.с. 36) вбачається, що ОСОБА_6 має діагнози: Закрита черпно-мозкова травма. Лінійний перелом лівої м`якої кістки з двобічною пірамідальною недостатністю. Лікворо-венозна дисциркуляція. Посттравматична енцефаліт ІІ ст..

З витягу (а.с. 37) вбачається, що в провадженні Яготинського районного суду Київської області перебуває справа про обвинувачення ОСОБА_2 за

ч. 1 ст. 121 КК України, потерпіла ОСОБА_4 .

З копії довідки № 15 від 17.02.2020 року (а.с.46) вбачається, що ОСОБА_1 з 13.01.2020 року працює за трудовим договором у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , та його заробітна плата за період з 13.01.2020 року по 31.01.2020 року складає 5 714,29 грн..

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, а також той факт, що позивач працює, та є особою праценздатною, з грудня 2016 року по листопад 2019 року, тобто після прийняття рішення відповідач мав хворобливий стан здоров`я, а також враховуючи вимоги ст. 183 СК України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», а також враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді зменшеної частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13 258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, Європейською Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року, ст. ст. 80, 180-183, 192 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», Зконом України «Про державний бюджет на 2020 рік», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді зменшеної частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого у ФОП ОСОБА_7 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з вступу рішення в законну силу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 10 березня 2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.