Справа №480/1962/18 Головуючий суду першої інстанції Терентьєв Г.В.
Провадження №22-ц/812/552/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2019 року, ухвалене о 10 год. під головуванням судді Терентьєва Г.В. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 подала до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину у сумі 5035,71 грн., які складалися з витрат на придбання взуття та медичних препаратів.

У листопаді 2019 року вона подала до суду заяву про уточнення позову та збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 в сумі 15 204,42 грн., що становить половину вартості двох лікувальних путівок, а також щомісячно 2500 грн.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_3 вказувала, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2008 році шлюб між ними розірвано. Донька проживає разом з позивачем та потребує лікування у зв`язку з наявністю захворювання ДЦП, спастична диплегія, перебування у санаторно-лікувальних закладах та оплати витрат на зайняття спортом, а саме плаванням. Одноособово позивач не в змозі оплачувати всі додаткові витрати, а тому вважала, що відповідач повинен сплачувати половину їх вартості.

Всі вказані нею витрати є необхідними для розвитку дитини і згідно з висновками спеціалістів вказані заходи є на користь дитині.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила її позов задовольнити.

Не погоджуючись з позовними вимогами, ОСОБА_1 вказував, що вони не можуть бути задоволенні з огляду на таке. Він працює та проживає на території Російської Федерації та отримує щомісячний дохід, який дорівнює 4920 грн. На його утриманні перебуває малолітня дитина та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, він сплачує аліменти позивачу на утримання доньки у сумі 1300 грн. та надає допомогу батькам пенсіонерам. Крім того, наголошував на тому, що реабілітація дітей-інвалідів є безкоштовною.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто Ѕ частину від вартості лікувальної путівки вартістю 12 940 грн. в сумі 6470 грн., Ѕ частину від вартості лікувальної путівки вартістю 17 468,84 грн. в сумі 8734,42 грн., а також Ѕ частину додаткових витрат на дитину в сумі 2500 грн. щомісяця. Також з відповідача стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказував, що позивачем не було доведено: 1) призначення дитині перебування у тих санаторно-лікувальних закладах, про які вона заявляла у позові; 2) майбутнє необхідне витрачання коштів на додаткові витрати на дитину на суму 5000 грн. (Ѕ частка 2500 грн.). Крім того, відповідачем зазначено, щовін не має змогу платити такі витрати на дитину та наголошено на тому, що медична допомога та лікування дітей-інвалідів є безкоштовними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При цьому вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_5 .

16 грудня 2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Дитина проживає разом з позивачем у м.Миколаєві, є дитиною з інвалідністю (захворювання ДЦП, спастична диплегія), займається плаванням. Вона приймає участь у всеукраїнських та обласних змаганнях у складі збірної Миколаївської області з плавання. У 2017 році виконала норматив «Кандидата у майстри спорту України». Тренується 6 разів на тиждень у СКПБ «Водолій».

У 2017 році ОСОБА_4 було проведено оперативне лікування щодо підшкірного подовження м`язів обох стегон та Ахіллових сухожилків.

Згідно з висновком лікарської консультативної комісії Дитячої міської лікарні №2 м.Миколаєва ОСОБА_4 потребує амбулаторного нагляду, медикаментозного лікування, ортопедичної корекції та санаторно-курортного лікування.

Відповідно до висновків з історії хвороби ОСОБА_6 потребує масажу курсами у домашніх умовах, ЛФК постійно, повторних курсів лікування у реабілітаційних закладах, прийома медичних препаратів курсами 1-1,5 місяців.

З наданих позивачем квитанцій про придбання медичних препаратів вбачається, що нею здійснювалося придбання ліків, які були призначені дитині згідно з її медичними документами.

Починаючи з 2017 року ОСОБА_6 щорічно проходить лікування у санаторних закладах реабілітаційної спрямованості: Одеському обласному благодійному фонді реабілітації дітей-інвалідів «Майбутнє», Дитячому спеціалізованому (спеціальному) клінічному санаторії «Хаджибей»,ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна».

Відповідно до рахунку ТОВ «Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна» від 01.11.2018 р. вартість лікувальної путівки для ОСОБА_4 складала 12 940 грн.

Вартість реабілітаційних послуг з проживання та харчування в Одеському обласному благодійному фонді реабілітації дітей-інвалідів «Майбутнє» для ОСОБА_4 у 2019 році складала 17 468,84 грн., що підтверджується плановою калькуляцією та рахунком.

Вартість однієї пари ортопедичного взуття для ОСОБА_6 у липні 2018 року становила 840 грн. Придбано було позивачем 2 пари.

Відповідач проживає на території Російської Федерації та працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Геоінформаційний центр «Зеніт», де за січень 2019 року отримав заробітну плату в сумі 4 941 рубль, а за період з лютого по квітень 2019 року по 12 000 рублів на місяць (а.с.50).

Курс російського рубля станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції становив 3,7424 грн. за 10 рублів. Отже, 12 000 рублів це 4490,88 гривень.

На утриманні ОСОБА_1 перебувають малолітня донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина ОСОБА_8 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин справи і вимог законодавства, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 .

Згідно з вимогами сімейного законодавства України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом першої інстанції правильно оцінено необхідність відповідача сплатити позивачу половину вартості двох путівок у санаторно-курортні заклади реабілітаційної спрямованості для лікування їх доньки ОСОБА_6 та необхідність щомісячного стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки необхідність відвідування дитиною санаторних закладів прямо зазначена у медичному висновку лікарської комісії, а щомісячні витрати є необхідними, виходячи з цього ж висновку, для оплати медичних препаратів, медичних процедур, а також для оплати витрат, пов`язаних з розвитком здібностей дитини щодо плавання.

Посилання відповідача на те, що реабілітація та лікування дітей з інвалідністю є безкоштовними, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ним не було доведено, що таке лікування та реабілітація надавалися чи будуть надаватися дитині безкоштовно. Позивачем же доведено шляхом надання рахунків, які виставили медичні заклади, якою буде вартість санаторно-курортного лікування їх дитини. А також позивачем надано квитанції про придбання ліків дитині, які були призначені лікарем.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до відповідача про стягнення половини вартості путівок є законним та обґрунтованим.

Між тим, колегія суддів не може погодитися у повній мірі з висновком суду щодо щомісячного стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6 у сумі 2500 грн., оскільки матеріальний стан відповідача свідчить про те, що вказана сума є завищеною. На думку колегії суддів розумною та справедливою для стягнення на теперішній час, враховуючи доходи відповідача, є сума 1000 грн.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться малолітня дитина та дружина, що позбавляє його можливості надавати додаткові витрати доньці ОСОБА_6 , колегією суддів прийнято до уваги при визначенні суми стягнення. Звільнення відповідача повністю від цих витрат, які є об`єктивними і необхідними, не передбачено.

За такого, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 до відповідача про стягнення щомісячних додаткових витрат на доньку ОСОБА_6 , а саме в бік їх зменшення з суми 2500 грн. до суми 1000 грн.

В іншій частині рішення суду зміні або скасуванню не підлягає, оскільки ухвалено з дотриманням вимог законодавства.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2019 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення щомісячно додаткових витрат на доньку ОСОБА_5 змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно додаткові витрати на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у сумі 1000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбаченихст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді: С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.