Справа № 442/1210/19 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/3611/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2019 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 вересня 2017 року між ПрАТ «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-праввової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 646522, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 майну. Стверджує, що 05 січня 2018 року у м. Львові сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Skoda Superb». Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 44 877 грн. 61 коп. Вказує, що постановою Дрогобицького районного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Вважає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Стверджує, що ОСОБА_1 самовільно залишив місце пригоди та письмово не повідомив Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» про настання страхової події протягом трьох робочих днів. З наведених підстав, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 44 877 грн. 61 коп. та витрати на оплату судового збору.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди у розмірі 44 877,61 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» понесені судові витрати у розмірі 1921 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 травня 2019 року заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2019 року скасовано.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовлено.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Апелянт стверджує, що VIN код автомобіля «Skoda Superb» - НОМЕР_3 , а тому можна зробити висновок, що у довідці про дорожньо-транспортну пригоду допущена описка, а саме: VIN код автомобіля «Skoda Superb» невірно зазначено як НОМЕР_4 . Крім того, у свідоцтві про державну реєстрацію транспортного засобу вказано, що власником транспортного засобу «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , а тому Звіт № SOS-711 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18.01.2018 року є належним та допустимим доказом, а ОСОБА_3 є законним власником автомобіля «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та особою, яка має право на отримання страхового відшкодування. Зазначає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце ДТП. З наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для здійснення позивачем страхової виплати саме ОСОБА_3 , звіт про оцінку вартості (розміру) збитків не заслуговує на увагу у зв`язку з тим, що в ремонтній калькуляції № 190218 від 18.01.2018 року та в аркуші перевірки даних № 190218 вказано транспортний засіб, який не був учасником даного страхового випадку, відтак не доведено обставин на підтвердження позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 січня 2018 року о 17 год. 10 хв. у м. Львів по вул. Сяйво, 119, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ, р.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним до дорожньої обстановки, не реагував на її зміни, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався попереду, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім цього ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди та не повідомив орган чи підрозділ поліції. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 (б, д), 13.1., 2.10 (а, д) Правил дорожнього руху.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

На підставі ст. 36 КУпАП України на ОСОБА_1 накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року не оскаржувалася та вступила в законну силу 01 березня 2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», р.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування серія АМ № 646522 від 10.09.2017 року.

З долученого до матеріалів справи Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS_-711 від 18 січня 2018 року вбачається, що ринкова вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , становить 51 865,96 грн., включаючи ПДВ на запасні частини.

09 січня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» складено страховий акт № UA023/L01/01 від 23 березня 2018 року та прийнято рішення про нарахування та виплату страхового відшкодування у розмірі 44 877.61 грн. (а.с. 30).

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплачено страхове відшкодування ОСОБА_3 на зазначений ним у заяві про настання страхового випадку від 09 січня 2018 року банківський рахунок у розмірі 44 877,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13847 від 26 березня 2018 року (а.с. 32).

23 червня 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 44 877,61 грн. у зв`язку з тим, що він письмово не повідомив ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП та самовільно залишив місце ДТП.

Однак відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдану ним майнову шкоду у розмірі 44 877,61 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно з п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Самовільне залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 781268 від 01 лютого 2018 року, виданою Управлінням патрульної поліції у Львівській області Національної поліції України (а.с. 6-7).

Заперечення відповідача щодо розбіжностей в ідентифікації транспортних засобів, які містяться у довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 781268 від 01 лютого 2018 року, в якій вказано № кузова, рами чи шасі автомобіля Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_6 , з № кузова, рами чи шасі автомобіля Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 НОМЕР_5 , який вказано в Звіті про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS_-711 від 18 січня 2018 року не можуть братися до уваги як такі, що не підтверджують спричинену матеріальну шкоду саме автомобілем під керуванням ОСОБА_4 , з наступних мотивів.

Обставини зіткнення автомобілів «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та ВАЗ, р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 як і те, що ОСОБА_1 самовільно покинув місце ДТП, підтверджуються не тільки наявною в матеріалах справи довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, але і встановлені постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року, яка набрала законної сили, відтак має обов`язкове значення для суду, що розглядає справу.

Разом з тим, можна зробити висновок, що в довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 781268 від 01 лютого 2018 року допущено описку, а саме невірно вказано № кузова, рами чи шасі автомобіля «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , як НОМЕР_7 замість правильного НОМЕР_5 , що не впливає на доведеність факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди та вини ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній пригоді за участі згаданого автомобіля.

Обгрунтовуючи підставність позовних вимог, позивачем долучено до апеляційної скарги свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , якепідтверджує, що VIN автомобіля «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 НОМЕР_5 , а власником даного автомобіля є ОСОБА_5 . (а.с. 173).

Таким чином, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , підтверджує правомірність права ОСОБА_3 на володіння вищезазначеним транспортним засобом.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS_-711 від 18 січня 2018 року є неналежним та недопустимим доказом у зв`язку з тим, що в ремонтній калькуляції № 190218 від 18 січня 2018 року та в аркуші перевірки даних № 190218 вказано про транспортний засіб марки «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_8 , є помилковим, оскільки до вищезазначеного звіту крім ремонтної калькуляції № 190218 від 18 січня 2018 року долучено Протокол технічного огляду від 12 січня 2018 року, в якому описано пошкодження, яких зазнав «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 № шасі НОМЕР_5 .

Зважаючи на те, що об`єктом оцінки звіту транспортного засобу № SOS_-711 від 18 січня 2018 року є автомобіль «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 № шасі НОМЕР_5 ,ремонтні роботи, зазначені в ремонтній калькуляції № 190218 від 18 січня 2018 року співпадають з описом пошкоджень автомобіля марки «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , зазначених в Протоколі технічного огляду від 12 січня 2018 року, а також те, що власником транспортного засобу зазначена одна і ця ж особа, співпадають марка автомобіля, № шасі, дата реєстрації та пробіг автомобіля, а також враховуючи інші характеризуючі ознаки транспортного засобу, колегія суддів приходить до висновку про те, що звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS_-711 від 18 січня 2018 року, ремонтна калькуляція № 190218 від 18 січня 2018 року та інформація, зазначена в аркуші перевірки даних № 190218, стосується саме автомобіля марки «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» набуло права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, оскільки матеріалами справи безспірно встановлено, що з вини ОСОБА_1 спричинено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдано матеріальну шкоду ОСОБА_3 пошкодженням його транспортного засобу марки «Skoda Superb», р.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , а сам ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду та стягнення зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди у розмірі 44 877,61 грн., то на підставі п.13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1921 грн. судового збору за подання позову та 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 вересня 2019 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди у розмірі 44 877,61 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1921 грн. судового збору за подання позову та 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 07.12.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.