Справа № 567/317/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» про визнання недійсним договору оренди землі, -

встановив:

В Острозький районний суд Рівненської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» про визнання недійсним договору оренди землі, мотивуючи тим, що вона є власником земельної ділянки площею 4,0008 га, кадастровий номер :04:002:0062, яка розташована на території Почапківської сільської ради Острозького району Рівненської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності серії НОМЕР_1 , виданим 21 грудня 2001 року Почапківською сільською радою Острозького району Рівненської області, та зареєстроване таке право власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 січня 2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюком С.М., номер запису - 30079232, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №204582951 від 18.03.2020р.

Зазначає, що у січні 2020 року від представника ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» вона дізналася про існування договору оренди землі від 25.01.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0062, площею 4,00 га (точна площа 4,0008 га), а також, що останнім було зареєстровано право оренди на належну їй земельну ділянку.

Вказує, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 204582951 від 18.03.2020 року вбачається, що державна реєстрація права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0062, площею 4,0008 га була проведена державним реєстратором виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюком С.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45295427 від 31.01.2019 року.

Проте передача належної їй земельної ділянки в оренду для ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» не відповідає дійсності, так як такий договір між ними не укладався, будь-яких довіреностей на укладення договору, його реєстрацію чи право розпорядження належною їй земельною ділянки не надавала. З умовами зазначеного договору вона не ознайомлювалася та згоди щодо них з відповідачем не досягала. Всі підписи, які містяться у зазначеному договорі та пов`язаних з ним документах, вона не здійснювала і такі виконані іншою особою.

Вказала, що наміру укладати договір з відповідачем не мала, не листувалася з ним з цього приводу і жодної з суттєвих умов такого договору ані усно, ані письмово не обговорювала. Підписи, поставлені в договорі оренди землі, їй не належать, що свідчить про відсутність передбаченої законом згоди на укладення договору.

На підтвердження своїх доводів вказала, що договір оренди землі від 25.01.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0062, площею 4,0008 га, підписаний не нею, а іншою особою, є і те, що у іншому договорі оренди землі від 25.01.2019 року на земельну ділянку з іншим кадастровим номером :04:002:0109, площею 0,27 га, підпис не є ідентичним, що свідчить на її думку про їх підроблення, оскільки договір оренди землі від 25.01.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0109 вона також не підписувала. Договір оренди землі від 25.01.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0062, площею 4,0008 га, підписаний замість неї невідомою особою.

Спірний договір оренди землі від її імені підписаний невстановленою особою, а відтак був укладений за відсутності її волевиявлення, оскільки вона його не підписувала, згоди і повноважень на його укладення іншій особі не надавала. Зазначила, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки була здійснена на підставі договору, що нею не підписувався.

Просить визнати недійсним договір оренди землі від 25.01.2019 року, укладений між нею та ТзОВ «Західна агровиробнича компанія», земельної ділянки площею 4,0008 га, кадастровий номер - :04:002:0062, яка розташована на території Почапківської сільської ради Острозького району Рівненської області, що зареєстрований державним реєстратором виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюком С.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45295427 від 31.01.2019 року.

Суд, розглянувши справу за правилами загального позовного провадження, встановив наступне.

Ухвалою суду від 23.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження по справі та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач - ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» не скористався.

Ухвалою суду від 21.05.2020 року по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, провадження у справі було зупинено.

07.10.2020 року провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання.

12.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадення, справа призначена до судового розгляду.

Відповідач у відповідності до вимог ст. ст. 178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Нікітюк П.М. в судове засіданні не з`явились, в поданому до суду клопотанні представник позивачки просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав та доводів, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зареєстроване місцезнаходження відповідача - ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" : с.Невгоди Овруцького району Житомирської області та саме за вказаною адресою направлялися судові повістки.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-РВ №002629, виданого 21 грудня 2001 року Почапківською сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №186, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать земельні ділянки загальною площею 4,27 га (ділянка № НОМЕР_2 площею 4,00 га, ділянка № НОМЕР_3 площею 0,27 га), які розташовані на території Почапківської сільської ради Острозького району.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 18.03.2020 року та відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.03.2020 року встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 4,0008 га, кадастровий номер :04:002:0062, право власності на яку зареєстровано на її ім`я. Водночас із зазначених документів вбачається, що така земельна ділянка перебуває в оренді ТзОВ «Західна агровиробнича компанія», про що здійснено відповідну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Підставою виникнення такого права та внесення відповідного запису вказано договір оренди землі від 25.01.2019р. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка С.М. від 31.01.2019р.

Судом встановлено, що згідно договору оренди землі від 25.01.2019 року, сторонами якого вказано ОСОБА_1 (орендодавець) та ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» (орендар), орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогогосподарського виробництва, площею 4,00 га, кадастровий номер :04:002:0062, яка розташована на території Почапківської сільської ради, терміном до 2026 року, річний розмір орендної плати складає 10 419,76 грн.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №1.1-295/20 від 11.08.2020р. підпис у розділі «реквізити сторін» у графі «орендодавець» у договорі оренди землі від 25.01.2019 р., кадастровий номер земельної ділянки :04:002:0062, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Західна агровиробнича компанія» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ч.1, 4 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочином відповідно до законодавчого визначення є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки. У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 ЦК України (правочини, які повністю виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти у письмовій формі.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

З доводів позивачки встановлено, що вона не мала наміру укладати з відповідачем договір оренди земельної ділянки, будь-яких перемовин (усних чи письмових) з приводу істотних умов такого договору з відповідачем не здійснювала, умови договору не обговорювала, будь-яких довіреностей на його укладення вона не давала, підписи у договорі від її імені виконані не нею, та вищевказаний договір між ними не укладався.

У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Беручи до уваги встановлені обставини суд приходить до висновку, що у разі якщо сторони не досягали згоди щодо істотних умов договору оренди землі такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, та наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Таким чином, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Такий правовий висновок висловлений Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справ у своїх постановах неодноразово зазначала, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої палати.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, водночас зазначила про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Беручи до уваги викладене та з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду у позові слід відмовити з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту. Відмова у задоволенні позову через обрання неналежного способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (місце знаходження: с.Невгоди, Овруцький район Житомирської області, індекс 11162, ) про визнання недійсним договору оренди землі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2020 р.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.