Справа № 600/597/19
Справа № 2/951/87/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

08 грудня 2020 року смт.Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

з участю: секретаря судового засідання Гордіци Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

26.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги покликається на те, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальних платежів, в утриманні квартири жодної участі не бере тощо. Зазначає, що ОСОБА_2 в добровільному порядку не має наміру зніматися з реєстрації, на прохання позивача не реагує, а відтак вона позбавлена можливості отримувати субсидії, як малозабезпечена сім`я на час опалювального сезону. Зважаючи на викладені вище обставини, керуючись нормами ст.405 ЦК України, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 05.08.2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

18.02.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідно з якою просить задовольнити позовні вимоги, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.45).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За таких обставин, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечили позивач та її представник.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу квартири від 04.08.1992 року та реєстраційним посвідченням виданим Тернопільським бюро технічної інвентаризації від 06.08.1992 року №190 (а.с.8, 9).

Відповідач фактично зареєстрований, але не проживає у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту №125 на предмет обстеження факту не проживання гр. ОСОБА_2 від 05.07.2018 року (а.с.17).

У вказаному будинку, на момент звернення із позовом, зареєстровано 4(четверо) осіб: ОСОБА_2 (відповідач); ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 (позивач); ОСОБА_4 , що підтверджується копією будинкової книги прописки громадян (а.с.10-15).

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оскільки відповідач у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає протягом останніх трьох років, не цікавиться житлом, жодної участі в утриманні такої не приймає, не зберігає майна та речей тощо, а відтак, заявлені позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому, на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати у справі.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 247, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 768,00 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , дані паспорта серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 15.11.2000 року.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: дані відсутні, дані паспорта серія НОМЕР_3 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 03.04.1996 року.

Дата складення повного судового рішення 14 .12.2020 року.

Суддя О.Б.Гриновець