Справа № 136/770/20
провадження № 2/136/197/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2020 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини у період догляду за дитиною до 3-ох річного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом проти ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогами: стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , 3-ох річного віку.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами.

24.04.2017 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Враховуючи необхідність підтримання нормальної життєдіяльності спільних дітей, позивач неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою, однак останній, будучи працевлаштованим, такої допомоги не надає і угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільних з відповідачем дітей, крім того, оскільки ОСОБА_4 , потребує її догляду, їй теж необхідна матеріально допомога, до досягнення дитиною 3-ох річного віку. Таким чином, вищезазначені обставини послугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач на підтвердження вказаних обставин наводить наступні документи: копії свідоцтва про шлюб між сторонами, свідоцтва про народження дітей та довідку, видану органом місцевого самоврядування за місце проживання позивача.

Ухвалою суду від 07.09.2020 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

Сторони у справі не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Відповідач у визначений судом строк відзиву до суду не подав.

17.11.2020 канцелярією суду було одержано заяву відповідача у якій він зазначив, що призначення мінімального розміру аліментів буде об`єктивним, а також заперечив проти стягнення аліментів на утримання дружини. Таку позицію обґрунтовує тим, що у зв`язку з проходженням військової служби він не працює, а до заяви додав копію повістки до військового комісаріату.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне.

24.04.2017 між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане Іллінецькою міською радою Іллінецького району Вінницькій області серії НОМЕР_1 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 3). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області №903 від 13.05.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають біля позивача (а.с. 6). Позивач не в змозі забезпечувати утримання їх спільних з відповідачем дітей, крім того, оскільки ОСОБА_4 потребує її догляду їй теж необхідна матеріально допомога, до досягнення дитиною 3-ох річного віку. Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, виходить з наступних мотивів та норм права.

Встановлені судом обставини свідчать, що позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаною вимогою.

Як визначено в ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ч. 2 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст.181 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені ч. 1 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд зважає на заяву відповідача у якій він зазначив, що призначення мінімального розміру аліментів на утримання дітей буде об`єктивним, а також заперечив проти стягнення аліментів на утримання дружини. Однак, він не надав належних та допустимих доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я чи матеріального становища, наявності інших осіб, які перебувають на його утриманні, інших обставин, що мають істотне значення та які могли б бути врахованими судом при визначенні розміру аліментів.

При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6-ти років на момент вирішення спору становить 1921,00 грн.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Отже, стягнення з відповідача 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, не суперечить вимогам закону та є мінімальним гарантованим розміром аліментів, встановленим на законодавчому рівні.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких протипоказань до роботи за станом здоров`я не має, інші аліментні зобов`язання не виконує.

З урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з яким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у частці в розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-ох річного віку, виходить з наступних мотивів та норм права.

Встановлені судом обставини свідчать, що позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаною вимогою.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на встановлені судом усі обставини справи в сукупності, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачеві на її утримання в розмірі 1/6 від його заробітку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-ох річного віку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно правил ст. 180 СК України строк сплати аліментів визначений законодавцем на дитину - до досягнення дитиною повноліття, а на дружину, в силу правил ст. 84 СК України, до досягнення дитиною 3-ох річного віку.

Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 79, 80, 84, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 259, 263, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити у повному обсязі позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на утримання дружини у період догляду за дитиною до 3-ох річного віку.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 25.05.2020 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 3-ох років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко