Номер провадження: 22-ц/813/2977/20
Номер справи місцевого суду: 507/965/16-ц
Головуючий у першій інстанції Дорош В. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

08.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. у справі за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання правочинів недійсними, -

встановила:

У липні 2016 року Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» звернулася до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Любашівської селищної ради Одеської області про визнання правочинів недійсними (т. 1 а.с. 2-10, 157-164).

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року справу передано до Ананьївського районного суду Одеської області для розгляду (т. 1 а.с. 228).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області вд 22 лютого 2017 року у задоволенні позову Державної судноплавної компанії "Чорноморське пароплавство" було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задоволено частково. Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 22 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» задоволено частково. Визнано недійсним витяг з рішення зборів уповноважених №2 від 28 лютого 1998 року «Про виділення в натурі майна на особисті майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» в частині, що стосується передачі майнового паю - готельного комплексу, який розташований у АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . Визнано нікчемними та скасовані рішення виконкому Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року «Про оформлення права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_1 » та рішення ІІ сесії Любашівської селищної ради XXIV скликання №57-XXIV від 23 липня 2002 року «Про закріплення земельної ділянки за готельним комплексом по АДРЕСА_1 ». Визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності ОСОБА_2 на готельний комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , видане 05 липня 2002 року на підставі рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради №175 від 03 липня 2002 року та скасовано його державну реєстрацію. Визнано нікчемним договір купівлі-продажу від 15 березня 2016 року готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га., кадастровий №:02:003:0216, укладеного ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 197-205).

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про визнання частково недійсним рішення зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2, визнання недійсним і скасування рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року № 175, визнання недійсним свідоцтва про право приватної власності, виданого 05 липня 2012 року на імя ОСОБА_2 , та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору купівлі-продажу готельного комплексу від 15 березня 2016 року - скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 3 а.с. 104-110).

Під час розгляду справи апеляційним судом, 17 листопада 2020 року, ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. з підстав існування обставин, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів, а саме: на думку заявника, вказаний склад суддів не буде здійснювати належне правосуддя у зв`язку із тривалим розглядом даної справи. Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року розгляд справи був призначений на 09 год. 45 хв. 12 листопада 2019 року. Однак, у вказаний день розгляд справи не відбувся. Розгляд справи був знову відкладений на 31 березня 2020 року по причині великого навантаження на суддів Одеського апеляційного суду. 31 березня 2020 року розгляд справи був відкладений на 22 вересня 2020 року, і у вказану дату, у зв`язку із находженням колегії суддів на самоізоляції, справчу було відкладено на 16 лютого 2021 року. На думку заявника, такі дії колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. спрямовані на навмисне затягування строків розгляду даної справи, у зв`язку із чим у діях складу суду вбачається упередженість та необ`єктивність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За правилами п. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Колегія суддів доходить до висновку, що викладені ОСОБА_1 у заяві про колегії відвід суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М. доводи стосовно того, що, на думку заявника, вказаний склад суддів не здійснить належного правосуддя у зв`язку із тривалим розглядом даної справи, є безпідставними, оскільки на підтвердження вказаних обставин заявником не надано жодного належного та допустимого доказу. Так, безпідставність доводів щодо нібито навмисного відкладення розгляду справи, призначеної на 12 листопада 2019 року, спростовується наявним у матеріалах справи Актом №01.01-11/1/2019 від 13 листопада 2019 року, згідно якого встановлено, що 12 листопада 2019 року Південним РЕМ АТ «Одесаобленерго» було проведено відключення будівлі суду від постачання електричної енергії. У зв`язку із великим навантаженням на суддів Одеського апеляційного суду, справу було призначено до розгляду на 09 год. 45 хв. 31 березня 2019 року. 31 березня 2020 року колегією суддів, з метою повного та об`єктивного розгляду апеляційної скарги, постановлена ухвала про витребування з Любашівського районного суду Одеської області справи № 507/281/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про витребування з чужого незаконного володіння готельного комплексу, зобов`язання передачі приміщення, зобов`язання не чинити перешкод в користуванні приміщенням, стягнення судових витрат, а також справи № 2-а-2/10/1518 за адміністративним позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Любашівської селищної ради Одеської області (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання рішення неправомірним. На підставі вказаного, розгляд справи відкладений на 22 вересня 2020 року. 22 вересня 2020 року колегія суддів перебувала у відпустці, пов`язаної із необхідністю самоізоляції, у зв`язку із чим розгляд справи призначений на 16 лютого 2021 року.

Таким чином, відкладення розгляду даної справи обумовлено виключно об`єктивними причинами, та заявником не наведеного жодного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок навмисне затягування суддями строків розгляду даної справи, а також про те, що в діях складу суду вбачається упередженість та необ`єктивність.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Визнати відвід, заявлений ОСОБА_1 колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі Погорєлової С.О., Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М., - необґрунтованим.

Справу передати до канцелярії апеляційного суду Одеської області для виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе