ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 березня 2020 року (повний текс ухвали виготовлено 31 березня 2020 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями.

Просив стягнути з кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями залишено без розгляду.

Дана ухвала обґрунтована тим, що позивач 27 лютого 2020 року та 30 березня 2020 року тобто повторно, не з`явився в судове засідання, не надавши доказів поважності неявки в судове засідання та не надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 березня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позиції учасників справи

Доводи, наведені в апеляційній скарзі

У апеляційні скарзі позивач посилається на те, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи 31 березня 2020 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачаєються з матеріалів справи 17 грудня 2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до КДКА Полтавської області про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2020 року призначено справу до розгляду по суті на 15.30 годин на 27 лютого 2020 року, викликано в судове засідання учасників процесу. Доручено Полтавській установі виконання покарань УДПтСУ в Полтавській області №23 організувати та забезпечити в приміщенні цього ж суду участь у судовому засіданні 27 лютого 2020 року о 15.30 годині в режимі відеоконференції позивача ОСОБА_1 (а.с. 114, 115).

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений шляхом отримання судової повістки, в судове засідання 27 лютого 2020 року не з`явився, надіславши до суду клопотання про перенесення на іншу дату розгляд справи №554/11168/19 у зв`язку з поганим самопочуттям.

27 лютого 2020 року ухвалою суду призначено справу №554/11168/19 до судового розгляду по суті на 13.30 годин на 31 березня 2020 року, викликано в судове засідання учасників процесу. Клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Судове засідання за участю ОСОБА_1 провести дистанційно в режимі відеоконференції з Полтавською установою виконання покарань УДПтСУ в Полтавській області №23. Доручено Полтавській установі виконання покарань УДПтСУ в Полтавській області №23 організувати та забезпечити в приміщенні цього ж суду участь у судовому засіданні 31 березня 2020 року о 13.30 годині в режимі відеоконференції позивача ОСОБА_1 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Як вбачається з частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналізуючи зміст зазначених норм процесуального закону, слід дійти висновку, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2, 3, 5 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно частини 7 статті 130 ЦПК України якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду.

Частиною 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Досліджуючи матеріали справи колегія суддів звернула увагу на значну невідповідність підпису, що міститься в розписці про отримання повістки на судове засідання 31 березня 2020 року та всіх інших документів, які знаходяться в матеріалах справи підписаних ОСОБА_1 , в тому числі позовної заяви, клопотань по даній справі, копій документів доданих до позовної заяви завірених позивачем власноручно на кожній сторінці, копій доданих до відзиву скарги та заяви (а.с.1-17, 49-50, 52, 136).

При цьому, із розписки, про отримання повістки на судове засідання яка знаходиться у справі, не можливо беззаперечно встановити, ким саме поставлено підпис.

В свою чергу позивач вказує, що про час та місце розгляду справи повідомлений не був, повістку про виклик не отримував.

Тоді як довідка секретаря суду про відмову ОСОБА_1 прибути у конференцзал Полтавської установи виконання покарань № 23 не свідчить про його належне повідомлення про розгляд справи 31 березня 2020 року.

Аналізуючи зазначене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає недостатніми докази належного повідомлення позивача про розгляд справи 31 березня 2020 року, а висновки суду першої інстанції щодо повторної неявки ОСОБА_1 у судове засідання без поважних причин передчасними.

Слід також звернути увагу, що враховуючи вищевикладені обставини, тобто за наявності обґрунтованих сумнівів щодо належного повідомлення про судове засідання позивача, який утримується в умовах слідчого ізолятора, залишення позовної заяви без розгляду, сама суть права звернення до суду буде зводиться нанівець, а застосоване обмеження, у даному випадку, не свідчить про дотримання розумної пропорційності.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно пунктів 3, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, враховуючи передчасність висновків суду щодо повторної неявки позивача в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 березня 2020 року слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє позовні вимоги, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а направляє справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

З огляду на висновок стосовно суті апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 березня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська