Ухвала

16 квітня 2020 року

місто Київ

справа № 645/2450/19

провадження № 61-4980ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мітякіна Світлана Зіновіївна, про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної сумісної власності, визнання недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У квітні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визначення частки майна, належної померлій ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору дарування зазначеної квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого 13 Жовтня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мітякіною С. З.; визнання право власності на 1/4 частини спірної квартири у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 .

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_5 , яка за життя, у період шлюбу із ОСОБА_2 набула у спільну сумісну власність спірну квартиру.

Проте, з метою усунення позивача від права на спадкування щодо спадщини, яка відкрилася після смерті матері, відповідач ОСОБА_2 уклав зазначений правочин щодо спірної квартири на користь ОСОБА_3 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визначено, що частка померлої ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/2 її частину.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 13 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мітякіною С. З., серія та номер 2372.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Судом здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції встановив, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли два спадкоємця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 спадщину не прийняв, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

Суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки частка ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становила Ѕ, позивач має право на спадкування частки померлої, яка становитиме ј частину.

За наведених обставин наявні підстави для задоволення позову.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимоги про визнання недійсним договору дарування скасовано.

Зазначені вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , в частині відчуження ј частки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 13 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мітякіною С. З., серія та номер 2372.

В іншій частині заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року не переглядалося. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позивач, як спадкоємець після смерті матері, має право на оспорювання договору дарування від 13 жовтня 2018 року, оскільки такий правочин порушує право позивача на спадкування частини квартири, яка є предметом такого правочину.

Проте, належність ОСОБА_2 ѕ частини спірної квартири не оспорено, тому він мав право розпоряджатися цією часткою шляхом її відчуження.

За наведених обставин положення оспорюваного правочину щодо предмета дарування визнаються судом недійсними лише частково.

Доводи заявника, що предмет правочину - спірна квартира - є істотною умовою цього договору, тому визнання такої умови недійсною має наслідки визнання недійсним правочину в цілому, суд апеляційної інстанції визнав такими, що не ґрунтуються на законі.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 11 березня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині скасування заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У квітні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, подано докази на підтвердження доплати судового збору.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:

- оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема щодо застосування положень статті 217 ЦК України;

- оскаржуване судове рішення ухвалене без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 910/22319/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 439/212/14-ц (провадження № 14-75цс18), постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 462/4611/16-ц, від 18 липня 2018 року у справі № 750/2728/16-ц (провадження № 61-8888св18).

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу № 645/2450/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мітякіна Світлана Зіновіївна, про визначення частки майна, належної померлій на праві спільної сумісної власності, визнання недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за законом.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 травня 2020 року.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко