Дата документу 06.11.2020
Справа № 334/3831/18
Провадження № 2/334/324/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

секретаря судового засідання Алєйніковій О.В.,

за участі позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання спільною частковою власністю, визнання права власності на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання спільною частковою власністю, визнання права власності на частку у спільному майні.

Позовні вимоги обгрунтовани тим, що 18.04.2008 року між позивачем та ТОВ «УкрАвтоЗаз-Сервіс» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля за №0246Л. Згідно вказаного договору позивач придбав автомобіль CHEVROLET LACETTІ NF 196, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Для розрахунку за придбаний автомобіль між Позивачем та ЗАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №490063828. Згідно вказаного кредитного договору на виконання його умов Позивачем систематично сплачувались грошові кошти, що підтверджується відповідними банківськими документами. Факт набуття права власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Також, позивач сплачував кошти на погашення кредиту через касу банку.

У 2013 році позивач передав у користування відповідний транспортний засіб та свідоцтво про державну реєстрацію до нього, ОСОБА_4 . Жодного договору на підтвердження цього, не укладалось, довіреність не видавалась.

У 2017 році позивачеві знадобився відповідний транспортний засіб, у зв`язку з чим, він звернувся до ОСОБА_4 , з вимогою про його повернення, однак останній відмовився його повертати. При цьому, слід зазначити, що правових підстав для продовження користування автомобілем ОСОБА_4 не має, а отже він володіє ним незаконно. Окрім цього, відмовою повертати автомобіль позивачеві, він порушує його права, як власника цього автомобіля, оскільки останній фактично позбавлений правомочностей користування та розпорядження.

Позивач просить витребувати у ОСОБА_4 транспортний засіб CHEVROLET LACETTІ NF 196, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із незаконного володіння та передати його Позивачеві

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_4 подано позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 . Позов обґрунтований тим, що у період з жовтня 2007 року по квітень 2016 рік ОСОБА_4 , проживав разом із ОСОБА_1 , вони вели спільний бюджет. За спільною домовленістю ОСОБА_1 оформила кредит на своє ім`я для придбання автомобіля CHEVROLET LACETTІ NF 196. Вказаний кредит сплачувався зі спільного бюджету. В 2011 році ОСОБА_4 поїхав працювати до Росії, звідки регулярно висилав ОСОБА_1 грошові кошти для оплати кредитного договору. В 2013 році кредит був оплачений повністю. З 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 припинили спільне проживання та стали проживати окремо. Вважає, що автомобіль CHEVROLET LACETTІ NF 196 є їх спільною сумісною власністю. Просить встановити факт спільного проживання однією родиною ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у період з жовтня 2007 року по квітень 2016 року, визнати автомобіль CHEVROLET LACETTІ NF 196, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 № кузову НОМЕР_4 спільною сумісною власністю та визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину зазначеного автомобіля.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги та витребувати автомобіль від ОСОБА_4 . Щодо позовних вимого ОСОБА_4 заперечувала. Вказала, що на момент придбання автомобіля ОСОБА_4 перебував у шлюбі з іншою жінкою. Автомобіль належить особисто їй, оскільки вона сплачувала кошти особисто. З ОСОБА_4 вона не перебувала у шлюбних відносинах.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні просив задовольнити його позовні вимоги. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що автомобіль перебуває на цей час в нього. Він вважає, що автомобіль є спільною сумісною власністю.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.04.2008 року №0246Л позивачем було придбано автомобіль CHEVROLET LACETTІ NF 196, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з кредитним договором №490063828 ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 64897,50 грн. для придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу від 18.04.2008 року №0246Л.

Відповідно до інформації, наданої УДР ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 з 29.10.1983 року до 19.10.2009 року.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Також згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Аналіз указаних норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі N 522/1252/14-ц (провадження N 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі N 244/4801/13-ц (провадження N 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі N 759/4596/18 (провадження N 61-3852св19).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 на момент придбання спірного автомобіля перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами обставини спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу на момент придбання спірного автомобіля, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які він посилався в позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У даній справі пояснення свідків не можуть бути підставою для встановлення факту проживання сім`єю позивачки та відповідача без реєстрації шлюбу.

Отже зустрічна позовна вимога щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був розірваний лише 21 серпня 2010 року.

Автомобіль був придбаний на ім`я ОСОБА_7 за грошові кошти, отримані нею за кредитним договором, що підтверджується відповідними документами, отже вказаний транспортний засіб належить позивачці на праві приватної власності і у спільній власності не перебуває.

Доводи відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 про те, що ним надавалися кошти позивачці для сплати кредитних платежів, не приймаються судом, оскільки автомобіль на цей час був вже придбаний і належав на праві приватній власності позивачці.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з незаконного володіння підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в спільному майні, має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Витребувати у ОСОБА_4 транспортний засіб «Chevrolet Lacetti NF196» реєстраційний номер НОМЕР_3 разом із оригіналом свідоцтва на вказаний транспортний засіб з незаконного володіння та передати ОСОБА_1 .

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання спільною частковою власністю, визнання права власності на частку у спільному майні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 866,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Повний текст буде виготовлено 06 листопада 2020 року.

Суддя О.М. Гнатюк