Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2485/19
Провадження № 2/553/216/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11.03.2020м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Новака Ю.Д.,
при секретарі Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності №40895424 від 20.07.2015 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 28.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який розірвано відповідно до рішення суду від 28.05.2019 року. 06.11.2017 року відповідач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а після народження і їх син ОСОБА_3 . Відповідачка зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня прописки та по даний час в зазначеному будинку не проживала та не з`являлася. Факт її непроживання за місцем реєстрації підтверджується актами обстеження від 17.01.2019 року, 24.04.2019 року та 30.09.2019 року. З моменту реєстрації шлюбу і до березня 2019 року ОСОБА_2 проживала в квартирі по АДРЕСА_2 . Даний факт підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.02.2019 року. Разом з тим, через те, що у будинку зареєстрована інша особа, яка там не проживає, він не може користуватися своїми правами та розпоряджатися своїм майном.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, а слухання справи проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленою про час та місце слухання справи за місцем реєстрації - за останньою відомою адресою місця проживання, в судове засідання неодноразово не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву.
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
11.03.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2015 року №40895531, власником житлового будинка АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.6-7).
Крім того, відповідно до актів обстеження від 17.01.2019 року, 24.04.2019 року, 30.09.2019 року, гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 , підписи яких підтверджено головою селищного комітету с. Лісок, провели обстеження домоволодіння розташованого по АДРЕСА_3 Трояндовій, 25 АДРЕСА_4 . АДРЕСА_1 . Даний будинок без внутрішніх робіт, в будинку відсутні будь-які умови для проживання, немає меблів, газової плити, посуду. На момент обстеження р. ОСОБА_2 відсутня. (а.с.10-12).
Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Реєстрація відповідача у будинку позивача порушує його права як власника житла на вільне користування своєю приватною власністю.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як передбачено ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таким вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місцем проживання, згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.
Виходячи зі змісту статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання.
Відповідно достатті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , за цією адресою не проживає, що створює перешкоди в користуванні будинком його власнику ОСОБА_1 та обмежує його у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 29, 321, 391 ЦК України, ст.150 ЖК, України, ст.ст.12,76-83,89,263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою : АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЮ. Д. Новак