Справа №222/775/20
Провадження №2/222/266/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2020 року до Володарського районного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Позовна заява вмотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , який вона заповіла йому за заповітом від 22.01.2016 року, посвідченим секретарем Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області Чеграхчі В.М. за №6. Даний будинок був побудований його тіткою в 1972 році, проте правовстановлюючі документи на нерухомість за невідомих причин не отримані. Він прийняв спадщину після смерті тітки ОСОБА_2 , оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок із-за відсутності правовстановлюючих документів на предмет спадкування. Як спадкоємець за заповітом, він має право і бажає отримати спадкове майно у вигляді житлового будинку, але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок робить неможливим оформлення спадщини через нотаріальну контору. В зв`язку з чим просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 24.06.2020 року по цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 13.07.2020 року явку позивача в підготовче судове засідання визнано обов`язковою та продовжено строк підготовчого провадження.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 03.08.2020 року за клопотанням представника позивача витребувано з Нікольської держнотконтори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 та з КП Нікольської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» інвентарну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Інших клопотань учасниками судового розгляду не заявлено

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 25.09.2020 року підготовче провадження було закрито та справа була призначена до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність за участю його представника - адвоката Коваленко К.О.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

За таких обставин, суд здійснив розгляд справи за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що виконкомом Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області вчинено актовий запис №28 від 19.09.2016 року (а.с.7).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 зі всіма будівлями, спорудами, надвірними побудовами та земельною ділянкою, розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 1,00 га, що розташована на території Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області, заповідала ОСОБА_1 (а.с.5).

Заповіт посвідчений секретарем Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області Чеграхчі В.М. 22.01.2016 року, реєстраційний номер 6 (а.с.5), та є чинний (а.с.54).

Після смерті ОСОБА_2 державним нотаріусом Нікольської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №21/2017.

Відповідно до довідки КП Нікольської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» за вих. №72 від 26.05.2020 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , ні за ким не зареєстроване (а.с.9).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.06.2020 року за вих.№386/02-31, державний нотаріус Нікольської державної нотаріальної контори Ушкало М.К. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок.

За правовим змістом ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220, 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкування за заповітом регламентовано Главою 85 ЦК України.

Так, ст.ст.1233-1236 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право

охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Також, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На підставі довідки виконкому Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області № 459 від 19.06.2020 року, встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 дійсно побудовано в 1973 році (а.с.29).

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі погосподарської книги №14 за 2016-2023 роки, о/рахунок № 02-0753-1 (а.с.10).

Також, згідно погосподарської книги №14 Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області за 2016-2023 роки, особистий рахунок № 02-0753-5, житловий будинок АДРЕСА_1 , 1972 року будівництва, рахується за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/з № 28 від 19.09.2016).

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП Нікольської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» за замовою ОСОБА_1 , станом на 26.05.2020 року житловий будинок АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. А-1, сіней літ. а1, ганку літ. а, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, вбиральні літ. Г, колодязю літ. К, огорожі літ. № 1 (а.с.11-12) та його вартість, згідно звіту про оцінку майна від 10.06.2020 року, складає 49200,00 грн (а.с.13).

Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення

відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 побудовано ОСОБА_2 відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.

Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

За таких обставин, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи доведеним, що померлій тітці позивача ОСОБА_2 за життя належало право власності на спірне домоволодіння, але за відсутності правовстановлюючого документу на нього на ім`я померлої позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, не може реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, зокрема, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 1216-1218, 1220, 1221, 1225, 1233-1236, 1268, 1296 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 74,0 м2, житловою площею 36,9 м2, та складається з

житлового будинку літ.А-1, сіней літ.а-1, ганку літ.а, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, вбиральні літ.Г, колодязя літ.К, огорожі №1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.12.2020 року.

Суддя О. Є. Вайновська