Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2020 Справа №607/11188/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника адвоката Чудопалова Юрія Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пред`явили до суду позов до відповідача ОСОБА_3 , у якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 . Крім ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку зареєстрований також її дядько відповідач ОСОБА_3 . При цьому, впродовж тривалого періоду часу, понад десять років він не проживає у вказаному житлі, його речі та інше майно у будинку відсутні, також не приймає жодної участі в оплаті комунальних послуг та у утриманні будинку . Позивачі вказують , що реєстрація відповідача у належному їм на праві власності житловому будинку порушує їх права як власників даного житла. Посилаючись на наведене просили позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду від 13 липня 2020 року у цивільній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання .

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не подавав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року підготовче провадження закрито та цивільна справа призначена до судового розгляду по суті .

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Чудопалов Ю. Ю. заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відзиву на позовну заяву не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Судом установлено:

Відповідно до Договору дарування 41/100 частин житлового будинку від 31 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 3602, - ОСОБА_4 подарувала позиваці ОСОБА_1 41/100 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до реєстраційного напису на вказаному правовстановлюючому документі - 41/100 частина житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрована міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 , про що записано в реєстрову книгу № 14 за реєстровим номером 43743 від 21 січня 2004 року.

Як видно із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 червня 2004 року, посвідченого Береш О. М. державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3425, спадкова справа № 455, ОСОБА_5 набула у власність 59/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом від 01 вересня 2000 року за померлим ОСОБА_6 . Відповідно до реєстраційного напису на вказаному правовстановлюючому документі - 59/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 , про що записано в реєстрову книгу № 14 за реєстровим номером 43743 від 12 липня 2004 року.

Згідно із інформацією наданою Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради за № 1065/28-03 від 11 червня 2020 року , згідно облікових записів та картотеки переданої Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області за період з 01 серпня 2012 року по 31 березня 2016 року та за період виконання відділом повноважень з 04 квітня 12016 року по 10 червня 2020 року встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За адресою АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до Акту перевірки паспортного режиму від 09 червня 2020 року, затвердженого директором ДП «Фаворит 3 « Лемега О. В., комісією в складі паспортистів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , майстра дільниці ОСОБА_11 шляхом опитування свідків сусідів: ОСОБА_12 ( АДРЕСА_2 ) , ОСОБА_13 ( АДРЕСА_3 ) установлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , але довгий час там не проживає .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 вказав, що є сусідом позивачок, проживає у будинку АДРЕСА_2 . Знає і позивачок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , і відповідача ОСОБА_3 . Вказав, що відповідач не проживає у будинку позивачок понад 10 років .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік позивачки у будинку АДРЕСА_3 , не бачила там відповідача ОСОБА_14 , якого знає особисто , понад 10 років.

З аналогічних показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є їх дядьком та братом, у будинку по АДРЕСА_1 , не проживає понад десять років, хоча ніхто не чинить йому перешкод для проживання, не приймає жодної участі в утриманні будинку .

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, таких домовленостей між сторонами спору не існувало.

У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.

З урахуванням того, що позивачі - власники житлового будинку , а відповідач їх брат та дядько , який зареєстрований у цьому будинку, слід застосувати положення ст.405 ЦК України.

Наведена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема з позицією, викладеною у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 509/1916/16-ц.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєстрованим у житловому будинку АДРЕСА_1 , понад десять років не проживає у вказаному помешканні, його речі та майно там відсутні, участі у сплаті комунальних послуг та в утриманні будинку не приймає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин стороною відповідача суду не надано.

Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 840,80 гривень судового збору, порівну , по 420 гривень 40 копійок .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 30 листопада 2020 року.

Реквізити сучасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 виданий Тернопільським МВ УДМС України в Тернопільській області

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка