КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/9324/16 Головуючий у І інстанції - Ярмола О.Я.
апеляційне провадження №22-ц/824/444/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Суханова Є.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Березовенко Р.В., Лівінського С.В.

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКТИВ+» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання договору поруки припиненим та визнання застави майна припиненим, -

встановила:

Позивач у серпні 2016 року звернувся до суду з вказаним вище позовом мотивуючи його тим, що 26.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п.2.1 Кредитного Договору), позичальником було надано в приватне обтяження транспортний засіб: марка HYUNDAY, модель Тucson, 2006 року випуску, колір синій, тип ТЗ легковий універсал - В, номери : шасі НОМЕР_2 , рама НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_4 , відповідно до п. 2.2 Договору про надання споживчого кредиту та застави № 0 від 26.09.2006 р. Заставна вартість предмету застави склала 125 800 грн. 00 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер.

З повідомлення приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Т. А. позивачу стало відомо, що 21.01.2016 року ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 20.04.2015 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 26.09.2006р. перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

В зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором 27.03.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, було ухвалено рішення по цивільній справі №1003/19914/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та фінансового поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 16 242, 46 доларів США, що еквівалентно 139 601,29 грн.

25.03.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом постановлено ухвалу, якою замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1003/19914/12 2/357/329/13, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 23.05.2013 року відносно ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту 139 601,29 грн. та 698,00 грн. судового збору.

Заборгованість за вказаним виконавчим документом відповідач сплатила лише 12.04.2016 року.

Позивач зазначає, що спадкоємиця позичальника знехтувала ст. 1282 ЦК України і відповідач, як спадкоємиця у відповідності до ст.. 625 ЦК України, мала б сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних та з урахуванням індексу інфляції, що станом на 02.08.2016 року становить 111614 грн. 63 коп. (8972,73 грн. - 3%річних та 105668,90 грн. - індекс інфляції). А тому позивач просить суд в рахунок заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль HYUNDAY, модель Тucson, 2006 року, д.н.з. НОМЕР_4 , зобов`язати відповідача передати даний автомобіль позивачу та стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання договору поруки та договору застави припиненими, мотивуючи тим, що строк дії кредитного договору передбачений сторонами в Кредитному договорі визначено з 26.09.2006 року до 26.09.2013 року. Таким чином, сторони встановили строк дії договору до 26.09.2013 року і виконання зобов'язань мало відбуватися зі щомісячним погашенням платежів.

В березні 2013 року АКІБ «УкрСиббанк» звернувся в Білоцерківський міськрайонний суд Київської області з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , солідарно, заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013р. по цивільній справі №2/357/329/13 задоволено позовні вимоги та вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" солідарно 139 601, 29 грн. заборгованості по кредиту та по 698 грн. з кожного судового збору. Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені за прострочення сплати кредиту і пені за прострочення процентів, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов'язання. Після набрання законної сили вказаним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013р., позичальник продовжував здійснювати погашення заборгованості по кредитному договору №0 та за період з 25.04.2013р. по 26.12.2014 року, здійснив погашення кредитної заборгованості в розмірі 21 816,29 грн., що підтверджується копіями квитанцій про оплату.

Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк», до укладання з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» №17 від 20.04.2015 року, вже реалізувало своє право грошової вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна.

12.04.2016 року відповідач за первісним позовом, яка являється поручителем, дружиною померлого позичальника, погасила заборгованість за кредитним договором в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про оплату, постановою державного виконавця про зняття арешту від 15.04.2016 року по виконавчому провадженню №38608134, постановою про закінчення виконавчого провадження від 11.05.2016 року. ОСОБА_1 зазначає, що на неї, як на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину. Разом з тим, умовами договору поруки №0 від 26.09.2006р. не вбачається згоди поручителя ( ОСОБА_1 ) відповідати за зобов`язаннями спадкоємців у разі прийняття ними спадщини. Позивач за зустрічним позовом, вказує на порушені строки позовної давності, оскільки 17.05.2015 року вона звернулася до Головного управління АТ «Укрсиббанк» з інформацією про смерть свого чоловіка та прийняття подальших дій. ПАТ «Укрсиббанк» надав відповідь №15- 1/24516 від 30.06.2015 року про те, що співчуває та надав роз`яснення про заміну кредитора, повідомив про Договір факторингу №17 від 20.04.2015р. укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК«Довіра та гарантія». Новий кредитор не вжив активних дій щодо реалізації своїх прав, пропустив спеціальний строк встановлений законом для пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки для правовідносин, які виникли між сторонами встановлено спеціальний строк позовної давності визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

ОСОБА_1 вказує, що станом на 23.11.2016 р. згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна новий обтяжувач - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не виключено з реєстру обтяжень рухомого майна транспортний засіб марки HYUNDAY, модель Тucson, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , незважаючи на той факт, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013Р. по цивільній справі №2/357/329/13 про стягнення боргу з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, закінчено та арешт накладений державним виконавцем, знятий. А тому, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати поруку припиненою за договором поруки №0 укладеною 26.09.2006року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ; визнати зобов`язання припиненими за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключити (вилучити) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про звернення стягнення рухомого майна №50054739 від 02.08.2016 року зареєстрований філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи»; виключити (вилучити) з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження, зареєстрований 28.09.2006 року та змінений 16.02.2016р. за №3802536 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі договору факторингу №17, від 20.04.2015р, автомобіля марки HYUNDAY, номер державної реєстрації: НОМЕР_4 , обтяжувач - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року зустрічний позов задоволено частково.

Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0 укладеного 26.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 551, 20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом - відмовлено.

В задоволенні первісного позову ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «АКТИВ+» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що ОСОБА_1 22.06.2015 року, через місяць після смерті ОСОБА_2 повідомила Головне управління ПАТ «Укрсиббанк» про смерть позичальника та прийняття подальших дій, ПАТ «УкрСиббанк» 30.06.2015 року надав відповідь, що право вимоги за кредитним договором № 0 від 26.09.2006 року укладеним з ОСОБА_2 та договором поруки укладеним з ОСОБА_1 відступлено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до вимог закону, відповідач до нового кредитора не звернувся.

Також зазначає, що 21 січня 2016 року за № 4/02-14 Білоцерківського міського нотаріального округу приватним нотаріусом Губенко Т.А. було направлено повідомлення в якому вказувалось про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 до ПАТ «»УкрСиббанк». Хоча, ОСОБА_1 вже відомо було , що кредитором за зазначеним кредитним договором виступає ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Апелянт стверджує, що судом першої інтенції неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи та було зроблено хибні висновки щодо проінформованості кредитора про смерть позичальника.

Просив постановити ухвалу, якою змінити кредитора у зобов'язанні за Кредитним договором №0 від 26.09.2006 року з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Фінансова компанія «АКТИВ+» та залучити останнього як правонаступника позивача. Скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року в частині відмовлення у задоволенні первісного позову. Та постановити нове рішення, яким звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «АКТИВ+». Зобов`язати ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 26.09.2006 року, передати ТОВ «Фінансова компанія «АКТИВ+» предмет застави - автомобіль марки HYUNDAY, модель Тucson, 2006 року випуску, колір синій, тип ТЗ легковий універсал -В, номери: шасі НОМЕР_2 , рама НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_4 , з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стягнути з відповідача судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 26.09.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0. (а.с.6-12).

В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п.2.1 Кредитного Договору), позичальником було надано в приватне обтяження транспортний засіб: марка HYUNDAY, модель Тucson, 2006 року випуску, колір синій, тип ТЗ легковий універсал - В, номери : шасі НОМЕР_2 , рама НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_4 , відповідно до п. 2.2 Договору про надання споживчого кредиту та застави № 0 від 26.09.2006 р. Заставна вартість предмету застави склала 125800 грн. 00 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний запис за № 924, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.05. 2015 року (а.с.18).

20.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 26.09.2006 року укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , та до ОСОБА_3 за договором Поруку № 0 від 26.09.2006 року перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с.20-23).

Також встановлено, що первісним кредитором здійснено заміну заставодержателя з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого останній набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що виступив гарантом виконання зобов`язань, а саме - транспортний засіб марки HYUNDAY, модель Тucson, 2006 року випуску, колір синій, тип ТЗ легковий універсал -В, номери: шасі НОМЕР_2 , рама НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_4 , який, згідно п. 2.5 договору про надання споживчого кредиту та застави № 0 від 26.09.2006 року, належав позичальнику на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № СС-0000940 від 14.09.2006 року, зареєстрованого МРЕВ ДАІ Білої Церкви України 21.09.2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

В зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, 27.03.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, було ухвалено рішення по цивільній справі №1003/19914/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.09.2006 року у розмірі 16 242, 46 доларів США, що еквівалентно 139 601,29 грн.

25.06.2013 року старшим державним виконавцем Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Дорошенко Р.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №38608134, за якою було постановлено виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/357/329/13 від 23.05.2013року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» солідарно 139601, 29 грн. заборгованості по кредиту та 698 грн. судового збору.

25.03.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу, якою замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1003/19914/12 2/357/329/13, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 23.05.2013 року відносно ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту 139 601,29 грн. та судового збору.

Встановлено, що вказана заборгованість за виконавчим документом позичальником та в подальшому, після смерті позичальника, ОСОБА_1 була погашена в повному обсязі, 12 квітня 2016 року. Зазначене визнано сторонами.

Також встановленим є те, що після набрання законної сили вказаним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2013р., позичальник продовжував здійснювати погашення заборгованості по кредитному договору №0 та за період з 25.04.2013р. по 26.12.2014 року, здійснив погашення кредитної заборгованості в розмірі 21 816,29грн., що підтверджується копіями квитанцій про оплату, наданими в судовому засіданні для огляду.

21.01.2016 року ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 (а.с.19).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що умовами договору поруки №0 від 26.09.2006р. не вбачається згоди поручителя ( ОСОБА_1 ) відповідати за зобов`язаннями спадкоємців у разі прийняття ними спадщини. Крім того, ОСОБА_1 , як поручитель, сплатила заборгованість за рішенням суду про дострокове стягнення кредиту, а нарахування інших сум боргу були здійсненні після смерті позичальника.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» виставляє спадкоємцю вимогу про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки HYUNDAY, д.н.з. НОМЕР_4 , що не узгоджується з положеннями статтей 1281,1282 ЦК України.

Відповідно до статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення. ОСОБА_1 не була стороною кредитного договору та договору застави майна, вона була поручителем за договором про надання споживчого кредиту, тобто фінансовим поручителем, а не майновим.

Первісний позивач зазначає, що нараховував 3% річних та інфляційні втрати на розмір заборгованості строком до 02.08.2016 року, тобто після смерті позичальника ОСОБА_2 , померлого17. ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сума цих нарахувань становить 105 668,90 грн. та в рахунок даного боргу, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ставить вимогу до спадкоємця боржника про звернення стягнення на предмет застави. Дані позовні вимоги є необґрунтованими і безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК України), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до статті 523 ЦК України, порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

На поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

За статтею 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Смерть боржника є обставиною, передбаченою ст. 607 ЦК України, зобов`язання по кредитному договору припинені з моменту смерті боржника, наслідком такого припинення є припинення застави, оскільки, боржник ОСОБА_2 одночасно був і заставодавцем, передавав в заставу автомобіль марки HYUNDAY, д.н.з. НОМЕР_4 .

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

За вимогами ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні первісного позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 22.06.2015 року, через місяць після смерті ОСОБА_2 звернулася до Головного управління АТ «Укрсиббанк» з інформацією про смерть позичальника та прийняття подальших дій. АТ «Укрсиббанк» надав відповідь №15- 1/24516 від 30.06.2015 року про співчуття та повідомив, що згідно Договору факторингу №17 від 20.04.2015р. укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК«Довіра та гарантія», здійснив відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором №0 від 26.09.2006 року, укладеним між ОСОБА_2 та банком, де ОСОБА_1 виступала поручителем. Зазначене підтверджено листом АТ «Укрсиббанк» (а.с.85).

Отже, кредитора було проінформовано про смерть позичальника в червні 2015 року, але до суду подано даний позов, лише, 28 серпня 2016 року.

Таким чином, всупереч вимог ст. 1281 Цивільного кодексу України ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», будучи обізнаним про смерть позичальника ОСОБА_4 , не зверталося до нотаріальної контори з вимогою повідомити потенційних спадкоємців про наявність боргових зобов`язань у позичальника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виникли на підставі кредитного договору від 26.09.2006 року, укладеного між останнім та АКІБ «УкрСиббанк». Та крім того, як було вже зазначено вище, кредитор нарахував відсотки та інфляційні втрати вже після смерті позичальника, станом на 02.08.2016 року, але згідно наведених вище правових норм, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Тобто, нараховані 3% річних і інфляційні втрати, що нарахував позивач за первісним позовом фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АКТИВ+» залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський