Головуючий суддя у 1 інстанції - Василишин В.О.
справа № 1007/3235/12
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заяви зазначав, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2012 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 . За заявою стягувача було відкрито виконавче провадження №34135796, яке на даний час завершено, про що свідчить лист Броварського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24 лютого 2020 року за №17049. Вказував, що державний виконавець не має змоги зняти арешт з майна боржника, оскільки виконавчі провадження завершені та матеріали знищені за строком зберігання.

З наведених підстав просив суд скасувати заходи забезпечення шляхом зняття арешту з майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано захід забезпечення позову у виді арешту майна, яке належить ОСОБА_2 , вжитий ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2012 року в справі №1007/3235/2012, провадження №2/1007/1358/2012.

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову. Суд не взяв до уваги те, що на даний час виконавче провадження не закрите у порядку положень статей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт накладений в рамках виконавчого провадження підлягає зняттю при винесенні державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лущин О.О. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених підстав, ухвалу суду першої інстанції просив скасувати, відмовити боржнику у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Інші учасники справи (їх представники) у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились. Будь - яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції від них не надходило.

На підставі ст.372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції вважав, що оскільки з часу винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17 червня 2015 року й по час розгляду у судовому порядку питання щодо скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, на виконанні у виконавчій службі не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення із боржника на користь стягувача грошових коштів, то підстави для існування вжитих заходів забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову (ч.1 ст.151 ЦПК України, у редакції чинній на час вжиття судом заходів забезпечення позову).

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2012 року у справі №1007/3235/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів частин сьомої, восьмої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Отже, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до повного виконання рішення, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2012 року у справі №1007/3235/12 було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу, із урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені, у розмірі 95 164 грн 99 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 951 грн 64 коп.

Рішення набрало законної сили.

У добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2012 року у справі №1007/3235/12 не виконав.

Стягувач пред`явив виконавчі листи №1007/3225/2012, видані 22 серпня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 95 164, 99 грн та судового збору 951,64 грн.

Постановою державного виконавця від 05 вересня 2012 року відкрито виконавчі провадження з примусового виконання заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2012 року у справі №1007/3235/12.

У межах виконання виконавчих проваджень, державним виконавцем проводилися дії щодо встановлення місця проживання/перебування боржника, наявності його майна, джерел доходів.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року у справі №1007/3225/12 боржника ОСОБА_2 оголошено в розшук.

17 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанови №34136001, №34135796 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, у редакції станом на час вирішення питання державним виконавцем щодо повернення виконавчого документа стягувачу), оскільки станом на 17 червня 2015 року боржника не розшукано, його майна, банківських рахунків, місця роботи не виявлено.

27 лютого 2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2012 року у справі №1007/3235/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV (у редакції станом на час вирішення питання державним виконавцем щодо повернення виконавчого документа стягувачу), далі - Закон № 606-ХІV сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 47 Закону № 606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Статтями 22, 23 Закону № 606-ХІV передбачалося, що виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання, зокрема, посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове

рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. 2. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. 3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів справи убачається, що виконавче провадження №34135796 завершено, про що свідчить лист Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції від 24 лютого 2020 року за №17049.

Стягувачем не було надано суду доказів на переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому суд першої інстанції, із яким погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки стягувачем, яким пропущено строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, питання щодо повторного звернення та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не порушене.

Таким чином, обставини, які існували на момент забезпечення позову змінились на час розгляду справи, а саме вбачається втрачене право на примусове виконання рішення суду першої інстанції. Так як суд при обранні заходів забезпечення позову має перевіряти чи існує реальний спір між сторонами, ці ж обставини він має перевірити і при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки об`єктивні обставини справи можуть змінитись і ці зміни можуть вплинути на необхідність існування заходів забезпечення позову.

Отже судом першої інстанції обґрунтовано скасовано заходи забезпечення позову, оскільки змінились обставини, що зумовили його застосування.

Крім того, ухвала суду першої інстанції, якою були вжиті заходи забезпечення позову, не містить інформації про накладення арешту на конкретно визначене майно.

Також із матеріалів справи вбачається, що жодного майна у боржника не виявлено. Стягувачем відповідні обставини не спростовані.

При цьому, скасування заходів забезпечення позову не позбавляє права стягувача, у разі виявлення майна боржника, повторного звернення та порушення питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі задоволення клопотання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відкриття провадження, арешт щодо майна боржника буде застосовано виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 18, 149, 150, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий Т.О. Писана

СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба