ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/26/20Головуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 22-ц/817/866/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

сторін:

представника ОСОБА_1 -

адвоката Беспалової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №596/26/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 2 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Беспалова Н. О. до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав, ухваленого суддею Лисюк І.О., повний текст рішення суду складено 13 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилається на те, що від спільного проживання сторін у шлюбі вони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11 жовтня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано і на даний час малолітні діти проживають разом з позивачем за адресою по АДРЕСА_2 та повністю перебувають на її утриманні.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 2 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області (адреса місцезнаходження: 26223, Кіровоградська область, Маловислівський район, смт.Смоліне, вул. Казакова, 39) про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Безпалова Н.О. подала апеляційну скаргу про оскарження зазначеного рішення суду просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення яким позовні вимоги задоволити. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своїх дітей, а саме: не виконує п.2 ст.150, ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок батьків щодо виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Комісією з питань захисту прав дитини при службі у справах дітей Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області було складено висновок №02-37/1415 від 11.10.2019 року, згідно якого рекомендовано позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно дітей ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та рекомендує ОСОБА_1 однак даний висновок не взятий судом до уваги.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Представник ОСОБА_1 адвокат Беспалова Н.О.апеляційну скаргу підтримала зіславшись на доводи викладені в ній.

Відповідач та служба у справах дітей Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день та час слухання справи.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду повністю відповідає зазначеним вимогам .

Суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 17 червня 2010 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є відповідач ОСОБА_3 , матір`ю - позивачка ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 25 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком якої є відповідач: ОСОБА_3 , матір`ю - позивач ОСОБА_1 .

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 13.11.2009 року Нижбірківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №08, розірвано згідно заочного рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2018 року.(а.с. 11).

Як встановлено, малолітні діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , проживають з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 не проживає з дітьми. Син ОСОБА_6 відвідує школу, донька ОСОБА_7 дошкільний навчальний заклад за місцем проживання. Відповідач ОСОБА_3 в дитячий садок не з`являвся, (а.с.1516, 21,23, 24, 25, 28).

ОСОБА_1 працює лікарем невропатологом КНП «Смолінська медико-санітарна частина» Смолінської селищної ради. (а.с.37-38).

Заочним рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, (а.с. 18-20).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, позивачем не надано.

Встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що батько дитини виявляв намір спілкуватись з дітьми проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач не сплачує вчасно аліменти на утримання дітей, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків колегія суддів не приймає до уваги як необґрунтовані, оскільки наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

В суді першої інстанції ОСОБА_3 пояснював, що заборгованість сплати аліментів мала місце у зв`язку з лікуванням з приводу отриманої травми та наступними операціями в 2018 році.

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №18378 21.11.2018 року, ОСОБА_3 перебував в Волинській обласній клінічній лікарні в відділенні ортопедії, травматології та артрології на стаціонар лікуванні. Після проведеного лікування (видалення металоконструкцій з правої променевої кістки, відкритої репозиції, металоостеосинтезу човноподібної кістки правої кисті) виписаний на подальше амбулаторне лікування. Згідно заключення голови ЛКК Гусятинської КРЛ «Районна Лікарня» Гусятинської районної ради від 26.06.2019 року, в ОСОБА_3 встановлено діагноз: сповільнено-консолідований перелом човновидноподібної кістки правого зап`ястку з наявністю фіксатора. Післятравматичний остеоартроз правого п/з суглобу ІІ ступеню з ФИС II ступеню. Фізична праця на даний час протипоказана, (а 102).

Згідно розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеним головним державним виконавцем Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Венгер Юлією Миколаївною від 01.10.2019 року, заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 (виконавчий лист №392/54/18 від 30.05.2018 року) станом на 01 жовтня 2019 року становить 10159,347 грн. (а.с.33-34).

Станом на 01.02.2020 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 (виконавчий лист №392/54/18 від 30.05.2018 року), відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеним головним державним виконавцем Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Венгер Юлією Миколаївною від 13.02.2019 року, (а.с.97-98).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції визнав необґрунтованим висновок комісії з питань захисту прав дитини при службі у справах дітей Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області від 11 жовтня 2019 року № 02-37/1415 яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно до його малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки відповідача не викликали на засідання комісії, не заслуховували його думки а тому доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги даний висновок, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Доводи апеляційної скарги, що відповідача слід позбавити батьківських прав оскільки він ухиляється від батьківських обов`язків колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач спілкується з дітьми через програму Viber (а.с.67-96), звернувся в службу у справах дітей Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області з заявою про вирішення спору щодо участі у вихованні дітей (а.с.108), що на думку колегії суддів свідчить насамперед про інтерес батька до дітей та участь його в їх вихованні.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 2 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 грудня 2020 року.

Головуючий: Шевчук Г.М.

Судді: Бершадська Г.В.

Міщій О. Я.