14.12.2020 Справа № 758/8683/20
Унікальний № 758/8683/20
Провадження № 2/756/5413/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О., розглянувши у в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи», третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , про захист права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд : визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (надалі -ТОВ «Кредитній ініціативи») щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження автомобіля марки «CITROEN C4», VIN-номер об`єкта - НОМЕР_1 ; зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» ( надалі -ДП «НІС») внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про припинення обтяження відносно вищевказаного автомобіля.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 04 квітня 2019 він придбав у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу № 1442/2019/1395937 автомобіль марки CITROEN С4 державний номер НОМЕР_2 , VIN номер об`єкта НОМЕР_1 . На підставі зазначеного договору видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

13 грудня 2019 року звернувся до Сервісного центру МВС №1443 міста Краматорська задля проведення продажу та подальшої перереєстрації автомобіля. В процесі перевірки в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за вищевказаними параметрами виявлено обтяження автомобіля марки CITROEN С4, зареєстроване за №15863611 від 14.06.2016, на підставі договору застави № 213 від 09.06.2006, боржник - ОСОБА_3 , обтяжувач - ТОВ «Кредитні ініціативи», строк виконання зобов`язання - 08.06.2011, запис до реєстру внесено 14.06.2016 реєстратором Кондратюк Наталією Сергіївною, Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи». В результаті чого, позивачу відмовлено в проведенні реєстраційних дій пов`язаних з продажем даного авто. Листом від 13.12.2019 позивач звернувся до ТОВ «Кредитні ініціативи» з вимогою зняття обтяження, проте відповіді не отримав.

Рішенням Артемівського районного суду м. Луганськ від 04.04.2013 № 1203/6655/12 встановлено правомірність реалізації спірного автомобіля, як заставного майна в рахунок погашення боргу по кредитним зобов`язанням ОСОБА_3 , а право власності 15.01.2014 визнано за новим власником. Згідно тексту рішення суду, в рамках виконавчого провадження № 18620010 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 2206/09 від 06.04.2010, виданого Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АК ПІБ» боргу у розмірі 12960,68 дол. США, реалізовано Автомобіль. Кошти за реалізоване майно перераховані на користь стягувана платіжним дорученням № 7112 від 16.03.2011.

Обтяження банку за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 , код НОМЕР_4 по даному автомобілю було зняте за закінченням п`ятирічного терміну 10.06.2016. А застава ТОВ «Кредитні ініціативи» була зареєстрована новим записом № 15863611 від 14.06.2016.

Посилаючись, що на момент реєстрації застави 14.06.2016 спірний автомобіль не належав боржнику ОСОБА_3 . Посилаючись на положення ст..ст.319,391 ЦК України, що йому як новому власнику автомобіля зареєстроване обтяження завдає перешкоди у вільному розпорядженні майном, просить суд задовольнити заявлений позов.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 05 серпня 2020 року цивільну справу передано для розгляду до Оболонського районного суду м.Києва (а.с.47).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 серпня 2020 року визначено головуючим суддю Яценко Н.О .

Ухвалою суду 08 жовтня 2020 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 3 ст. 274 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, оцінивши критерії, визначені у ч. 3 ст. 274 ЦПК України, суд встановив, що предмет даної справи не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, справа є незначної складності, тому дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

Таким чином, враховуючи, що провадження у справі відкрито та розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, а також з урахуванням малозначності справи та конкретних обставин справи, суд вважає недоцільним проводити розгляд справи у загальному позовному провадженні.

Відповідно ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» отримав копію позовної заяви та додані до неї документи разом із ухвалою про відкриття прощенного провадження, що підтверджується зворотним поштовим повідомлення, проте у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Представник відповідача ДП «НІС» надіслав до суду 27 листопада 2020 року відзив в якому посилаючись, що є неналежним відповідачем у справі, просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ДП «НІС». В мотивування поданого відзиву зазначає, що належним засобом захисту порушених прав буде зобов`язання відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», як розпорядника заставного майна здійснити заходи зняття обтяження.

Суд, дослідивши письмові докази по справи, відзив ДП «НІС», проаналізувавши обставини справи, позицію сторін, надавши їм оцінку в сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки CITROEN С4 державний номер НОМЕР_2 , VIN номер об`єкта НОМЕР_1 , який він придбав у ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу № 1442/2019/1395937 від 04 квітня 2019 року(а.с.5,68).

Згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 03 червня 2020 року виданого регіональним сервісим центром МВС в Донецькій області, що автомобіль CITROEN С4, VIN номер об`єкта НОМЕР_1 , перебуває в заставі зареєстрованої 14 червня 2016 року за №15863611 реєстратором Кондратюк Н.С., на підставі договору застави № 213 від 09.06.2006, боржник - ОСОБА_3 , обтяжувач - ТОВ «Кредитні ініціативи», строк виконання зобов`язання - 08.06.2011, Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с.20).

Між сторонами виникли правовідносини, щодо порушення права власності позивача на вільне розпорядження рухомим майном, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків:1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності

в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі№ 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

Отже, з огляду на те, що під час придбання ОСОБА_1 у власність спірний авто за договором купівлі - продажу від 04 квітня 2019 року наявне зареєстроване обтяження,що зареєстроване 14 червня 2016 року, отже воно зберігає свою чинність для нового власника. Позивач придбав транспортний засіб з обтяженням, яке існувало на час його придбання, а підстави передбачені законодавством про скасування обтяження позивачем не доведено.

Посилання позивача на судове рішення Артемівського районного суду м. Луганськ від 04.04.2013 № 1203/6655/12, яким визнано право власності за невстановленою особою на не ідентифікуючий транспортний засіб не може бути правовою підставою для задоволення позовних вимог (а.с.11-13).

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Жодних належних та допустимих доказів припинення обтяження рухомого майна автомобіля CITROEN С4, VIN номер об`єкта НОМЕР_1 , який перебуває в заставі зареєстрованої 14 червня 2016 року, який придбаний позивачем за договором купівлі - продажу від 04 квітня 2019 року не надано. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивачу в задоволені позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи», третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , про захист права власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко