ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 березня 2020 року

м. Харків

справа № 644/9509/19

провадження № 22-ц/818/1121/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Бурлака І.В.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Коротичанська селищна рада Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Коротичанська селищна рада Харківської області, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року, постановлену суддею Бугера О.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Коротичанська селищна рада Харківської області.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Коротичанська селищна рада Харківської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм процесуального права. Звертає увагу суду на те, що не зазначала у заяві про встановлення факту про бажання успадкувати будь-яку конкретну спадщину після ОСОБА_2 . Зазначає, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 необхідно перш за все, для можливості діяти в якості родича ОСОБА_2 , як в органах нотаріату, так і в інших установах та підприємствах. І лише після встановлення цього факту, та після знаходження будь-якого майна, що може бути предметом спадщини, або інших спадкоємців, може з`явитися будь-який спір щодо спадщини ОСОБА_2 , який має бути розглянуто в межах позовного провадження. Вважає, що за наслідками розгляду заяви про встановлення юридичного факту проживання з померлим однією сім`єю, суд безпідставно та необґрунтовано, без належних підстав для цього, дійшов висновку про наявність спору про право, що призвело до прийняття оскаржуваної ухвали із порушенням приписів ч.4 ст.315 ЦПК України.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою та просила встановити факт сумісного проживання її однією сім`єю з ОСОБА_2 , у період з 05 вересня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування поданої заяви вказувала, що вона проживала спільно із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 1997 року по день його смерті. За життя останній заповіту не склав, спадкоємців першої-третьої черг, на скільки їй відомо, у померлого немає. Для прийняття спадщини їй потрібно встановити даний факт.

Відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1 та 2 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення або вирішення особистих чи майнових прав самого заявника.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Європейський суд зазначає, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Отже, під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

ОСОБА_1 не позбавлена можливості отримати судовий захист шляхом пред`явлення відповідного позову.

ОСОБА_1 зазначає в апеляційній скарзі, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 необхідно перш за все, для можливості діяти в якості родича ОСОБА_2 , як в органах нотаріату, так і в інших установах та підприємствах.

Між тим, в своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що факт її постійного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини їй необхідний для можливості прийняття спадщини, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням всіх вимог чинного законодавства розглянув заяву та прийняв законне судове рішення.

Отже, встановлення факту заявнику потрібно, крім іншого, для реалізації спадкових прав.

З огляду на те, що заявник та померла особа були зареєстровані за різними адресами, заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не надавала, вірним є висновок суду про наявність спору про право, оскільки навіть встановивши факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 для реалізації спадкових прав буде мати необхідність звертатися до суду.

З урахуванням вищезазначеного та вимог чинного законодавства, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки із заяви про встановлення факту вбачається спір про право і таке питання не може бути розглянуте в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

І.В. Бурлака