ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2983/20 Справа № 213/4372/19 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позива - ОСОБА_1

відповідач-Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гузєва Ігоря Григоровича на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року, ухваленого суддею Алексєєвим О.В. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 26 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі по тексту - ПРАТ ІНГЗК) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я працівника.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підприємстві відповідача працювала більше 19 років 03 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Внаслідок недосконалості робочих місць отримала професійне захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень та радикулопатія.

При первинному огляді МСЕК 19 квітня 2016 року встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких 35% по радикуопатії, 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень, та встановлено третю групу з інвалідності. При повторних оглядах МСЕК 30 березня 2017 року та 02 квітня 2019 року ступіть втрати працездатності не змінено та повторно встановлено третю групу з інвалідності, в останнє строком до 01 травня 2021 року.

Оскільки нею втрачена професійна працездатність в результаті професійного захворювання на підприємстві відповідача, їй спричинена моральна шкода.

Внаслідок вищевказаного, їй протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу.

У зв`язку із вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, остання позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно має больові відчуття, а саме: задишка при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, періодичний біль та скутість у грудній клітці, головний біль, майже постійний біль у попереково-крижовому і шийному відділах хребта, біль і обмеження рухів у плечових суглобах, більше лівому, біль у ліктьових, колінних та дрібних суглобах кистей. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжуються значною втратою працездатності у відносно молодому віці, систематичною необхідністю отримання необхідної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це негативно позначалось і позначається на душевному та фізичному стані позивача, яка в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у її житті є незворотними, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю та страждань.

Просила стягнути з відповідача на свою користь спричинену їй моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 229 515,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я працівника у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі представник позивача Гузєв ОСОБА_2 Г ОСОБА_3 , не погоджуючись з ухваленим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Скаржник вважає, що стягнутий судом на користь позивача розмір грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, які остання відчуває внаслідок отриманого професійного захворювання, у зв`язку з чим вважає, що сума маральної шкоди підлягає збільшенню до заявлених у позові вимог.

Відзив на апеляційну скаргу представника позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача з 1996 року по 2016 рік, що підтверджено копією трудової книжки (а.с.37-42).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 лютого 2016 року (далі по тексту Акт) проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , а саме: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група «В», легенева недостатність першого-другого ст.; радикулопатія попереково-крижова (L4, L5, S1), переважно справа та шийна (С, С6, С7) білатеральна, з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді лівобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС першого ст.), стійким больовим синдромом.

Згідно з п.12 Акту стаж роботи ОСОБА_1 на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів складає 19 років 01 місяць.

Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 25 жовтня 2013 року по теперішній час машиністом ексгаустера на рудозбагачувальній фабриці №2 ПАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи ОСОБА_1 підпала під дію пилу та здійснювала виробничі дії, пов`язані з фізичним перевантаженням, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Працюючи з 01 січня 1997 року по 14 серпня 2000 року сушильником в цеху виробництва товарів та послуг на ВАТ «Інгулецький ГЗК», з 14 серпня 2000 року по 20 травня 2002 року машиністом конвеєру на рудозбагачувальній фабриці №2 ВАТ «Інгулецький ГЗК» та з 20 травня 2002 року по 25 жовтня 2013 року фільтрувальником на рудозбагачувальній фабриці №2 ПАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи підпала під дію пилу та здійснювала виробничі дії, пов`язані з фізичним перевантаженням, показники котрих перевищували нормативні.

Із пункту 17 Акту видно, що причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є концентрація пилу з вмістом SiO2 від 10 до 70 %: 4,6-13,5 мг/м? при ГДК 2,0 мг/м?; з вмістом SiO2 від 2 до 10 %: 9,2-27,2 мг/м? при ГДК 4,0 мг/м?; 68,8 мг/м? при ГДК 6,0 мг/м?; робоча поза до 30?/ більше 30? - 26-28,6% робочої зміни при нормативному значенні до 25%/ до 10%; нахили тулуба 308 разів при СН 51 100 разів; маса вантажу, що підіймається і переміщується 10-17 кг, при допустимих 7 кг; статичне навантаження за зміну при утримання вантажу: однією рукою від 30240 до 141200 кг?с при допустимих 22000 кг?с.

Висновком МСЕК від 19 квітня 2016 року позивачу первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 55%, з яких 35% по радикуопатії, 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень, з повторним переоглядом 01 квітня 2017 року внаслідок професійного захворювання (а.с.9,10).

Висновком МСЕК від 30 березня 2017 року позивачу повторно встановлено 55%, з яких 35% по радикуопатії, 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень, з повторним переоглядом 01 квітня 2019 року (а.с.9,10).

Висновком МСЕК від 02 квітня 2019 року позивачу повторно встановлено 55%, з яких 35% по радикуопатії, 20% по хронічному обструктивному захворюванню легень та третю групу інвалідності з 01 травня 2019 року, з повторним переоглядом 01 квітня 2021 року (а.с.11 -14).

Відповідно до медичного висновку Українського НДІ промислової медицини

від 15 січня 2016 року позивач має професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група «В», легенева недостатність першого-другого ст.; радикулопатія попереково-крижова (L4, L5, S1), переважно справа та шийна (С, С6, С7) білатеральна, з помірно вираженим статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді лівобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФС першого ст.), стійким больовим синдромом (а. с. 20-22).

Відповідно до наданої позивачем виписки - епікризу та виписки із історії хвороби позивача вона тривалий час знаходилася на лікуванні з приводу наслідків професійного захворювання (а.с.23-36).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, професійне захворювання позивачем отримано під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ПРАТ «ІНГЗК»

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, і не погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_4 щодо заниженого судом розміру моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманим нею на підприємстві відповідача професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач ОСОБА_1 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходив з конкретних обставин справи, суд врахував обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан її здоров`я, вину підприємства в заподіянні шкоди, а також тривалий час роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання, який становить 55 % та встановлення третьої групи інвалідності і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив до відшкодування моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, у зв`язку із чим відхиляє доводи представника позивача ОСОБА_4 щодо заниженого розміру моральної шкоди.

Колегія суддів, беручи до уваги тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, яку вона отримала внаслідок професійного захворювання під час виконання трудових обов`язків на виробництві відповідача, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили їх незворотність, вважає що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, тому відхиляє доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_4 про необхідність збільшення суми моральної шкоди до заявлених у позові вимог.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: