ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №509/772/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2452/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач-Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року, постановленого під головуванням судді Кочко В. К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі- ГУ Держгеокадастру) про визнання не чинним та скасування наказу та про зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, в якому просив:

- визнати не чинним наказ Держземагенства в Одеській області від 18 вересня 2014 року №77, із змінами від 13 липня 2015 року № 42 «Про затвердження переліку земельних ділянок право оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами»;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Позов обґрунтовано тим, що 25 вересня 2018 року вінзвернувся до ГУ Держземагентства з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів).

За результатами розгляду зазначеного клопотання, листом від 11 жовтня 2018 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки за дорученням Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08 жовтня 2014 року № 37732/0/1-14 та наказом Держземагенства України від 15 жовтня 2014 року №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14 жовтня 2014 року" Головним управлінням Держземагенства в Одеській області наказом від 18 вересня 2014 року №77, із змінами від 13 липня 2015 року № 42, затверджено перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, і до якого включена земельна ділянка, яку він вказав у своїй заяві.

Позивач вважав, що така відмова є протиправною, суперечить вимогам Конституції України та нормам земельного законодавства,яким врегульовано порядок надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, оскільки згідно ч.1 ст.121 ЗК України,громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної та комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2,00 га.

Зазначив, що наказ Держземагенства, яким введено в дію наведене вище рішення, не зареєстрований в Міністерстві Юстиції України і тому не є нормативно-правовим актом, це рішення не є обов`язковим для застосування та суперечить п.16ч.2ст.134 ЗК України. Відповідач керується не Земельним кодексом України, який має вищу юридичну силу, а наказом Держземагенства в Одеській області.

Оскільки не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Спірна земельна ділянка неправомірно включена до переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах.

Посилаючись на те, що між ним та відповідачем існує спір про право щодо відведення земельної ділянки у власність, що виключає можливість розгляду справи у порядку адміністративного судочинства, що підтверджено правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №815/6956/15, позивач просив задовольнити його вимоги (а.с.3-5).

У відзиві на позов ГУ Держгеокадастру позов не визнало та просило відмовити у позові, посилаючись на те, що:

- Головне управління, як орган виконавчої влади, реалізовує державну політику у сфері регулювання земельних відносин;

- спірна земельна ділянка входить до складу земельної ділянки, загальною площею 45,6646га, кадастровий номер ::01:002:0762, яка розташована на території Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), яку виставлено вже на електроні земельні торги для передачі її у користування на умовах оренди;

- за результатами розгляду аналогічної судової справи Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 квітня 2018 року по справі 815/3059/17, прийнято рішення про відмову у позові ( а.с.45-54).

Одночасно з відзивом відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №910/21404/17 (а.с.41-44).

Матеріали справи не містять дані про те, що клопотання відповідача про закриття провадження у справі розглянуто судом першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано нечинним та скасовано наказ Держземагенства в Одеській області від 18 вересня 2014 року №77 , із змінами від 13 липня 2015 року № 42.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування наказу Держземагенства суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив норми п.16 ч.2 ст.134 ЗК України, тим, що включив до переліку спірну ділянку, яка відповідно до Закону не підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), а саме: земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Висновки про відмову у задоволенні вимог позивача в частині зобов`язання ГУ Держгеокадастру надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів) мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить (а.с.109-112).

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру просить рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт, крім доводів, які містяться у його відзиві, зазначив, що:

- 18 березня 2019 року до суду ним подано клопотання про закриття провадження по справі, яке судом не розглянуто;

- визнання не чинним та скасування наказу Держземагенства в Одеській області від 18 вересня 2014 року №77, із змінами від 13 липня 2015 року № 42, не тягне за собою настання правових наслідків, яких прагне позивач, а саме - набуття права власності на земельну ділянку площею 2,00га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), оскільки земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність виключена з переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, згідно наказу від 13 липня 2015 року №42;

- земельна ділянка, загальною площею 45,6646га, кадастровий номер ::01:002:0762, яка розташована на території Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів), знаходиться в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Істарома», що підтверджено протоколом проведення електронних торгів від 29 березня 2019 року, договором оренди від 29 березня 2019 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Істарома» строком на сім років (а.с.120-125).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники судового процесу про дату, місце та час розгляду справи повідомлені, заяв про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином та бажанням особисто приймати участь у її розгляді не подали, що відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду позивач просив визнати нечинним наказ Держземагенства в Одеській області від 18 вересня 2014 року №77, із змінами від 13 липня 2015 року № 42 та зобов`язати Головне управління держгеокадастру в Одеській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га за рахунок земель Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Так, за правилами п.1ч.1ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Разом з тим, ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 4 КАС України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч.1ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Положеннями частини сьомої вказаної статті визначено, зокрема, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі якщо в місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з частинами восьмою - одинадцятою ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З огляду на викладене рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст.16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

На вказані обставини звернута увагу Великої Палати Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17, провадження № 11-551апп19.

У своїй постанові Велика Палата Верховного Суду послалась на те, що аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17, від 15 травня 2019 року у справі № 352/1414/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18 та інших.

Доводи позивача про те, що між сторонами існує спір про право відведення земельної ділянки у власність, а тому його вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства є безпідставними, оскільки його право власності на землю виникне лише в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень щодо спірної земельної ділянки.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч.1ст.255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої інстанцій і закрити провадження у справі чи залишити заяву без розгляду, з підстав, передбачених ст.ст.255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відповідно до ч.1ст.377 ЦПК України.

Згідно положень ч.1ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п.1ч.1ст.255 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу Шелестова І.Є. про те, що розгляд його позовних вимог про визнання нечинним та скасування наказу, зобов`язання ГУ Держгеокадастру надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, підлягає розгляду за правилами КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі 815/6956/15є помилковим, оскільки правовий висновок у вказаній справі не відповідає фактичним обставинам справи, що переглядається апеляційним судом, висновки в ній зроблені за інших фактичних обставин справи, інших позовних вимог та підстав позову.

Керуючись ст.ст.368,374,377,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання нечинним та скасування наказу Держземагенства в Одеській області, зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельну ділянку.

Повідомити ОСОБА_1 що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: