№ 336/345/20
провадження № 2/336/1247/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

15 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

20.01.2020 р. позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 2959 від 16.11.1999 р. вони є власниками квартири АДРЕСА_1 .

У вказаній квартирі зареєстрований їх онук - ОСОБА_4 , який в 2014 р. переїхав до Російської Федерації і, з цього часу, в квартирі не мешкає.

Наявність реєстрації відповідача у житлі створює перешкоди позивачам, вони вимушені нести додаткові витрати щодо утримання житла та позбавлені в повному обсязі реалізувати їх право власності.

За позовом, посилаючись на ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, позивачі просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 23.01.2020 р. відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 17.03.2020 р.

17.03.2020 р. розгляд справи було відкладено на 15.04.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача.

Позивачі подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва № 2959 про право власності на житло від 16.11.1999 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.18, 16).

У згаданому житловому будинку зареєстрований відповідач по справі - онук позивачів ОСОБА_4 (а.с.22).

ОСОБА_4 за місцем реєстрації не мешкає з 2014 р., що, окрім тверджень позивачів, підтверджено довідкою ОСББ «Аваліані 5А» від 16.01.2020 р. (а.с.4).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 15 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Дмитрюк