Справа № 296/8938/20
УХВАЛА

Іменем України

"04" грудня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.Житомира звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

02.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону вчиняти будь-які дії, щодо відчуження 1/1 частини житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви позивач ОСОБА_1 вказав, що 23 квітня 2020 року на перехресті вул. Покровська та Героїв Чорнобиля, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA» моделі «C-YR» н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобілем «Ssang Yong» «Kyron» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, він просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну та моральну шкоду в розмірі 853 181,60 коп. Вважає, що існує реальна загроза виникнення у відповідача умислу, уникнути від відшкодування матеріальної шкоди завданої ним під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, шляхом відчуження на користь третіх осіб належного відповідачеві на праві власності майна, а саме будинку за адресою АДРЕСА_1 , для створення перешкоди виконання рішення, у випадку задоволення судом позовних вимог. Так як до сьогоднішнього дня останній своєї вини не визнає, жодного разу не йшов із ним на контакт, хоча вина його в кримінальному провадженні доведена повністю, зібраними по справі доказами.

Суддя, дослідивши матеріали позову та заяви про забезпечення позову вважає її такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п. 1, 2, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (з відповідними змінами) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. 3 наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві вказується, що предметом позову є вимоги майнового характеру, зокрема стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у відшкодування матеріальної шкоди 803 181,60 грн. в результаті ДТП, а також у відшкодування заподіяної моральної шкоди 50 000 грн.

Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в разі невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачеві розпоряджатися певним майном чи здійснювати певні дії.

При зверненні до суду з заявою про забезпечення позову заявником наведено обставини того, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження належного йому на праві власності будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема те, що зі слів його знайомого ОСОБА_3 , який займається купівлею-продажем нерухомості, ОСОБА_2 звертався до останнього з запитанням щодо дешевого переоформлення будинку.

Однак суд не вважає, що такі посилання є достатніми доказами для забезпечення позову, зокрема з огляду на предмет спору, та не доводять наміру вчиняти дії щодо істотного ускладнення чи не виконання можливого рішення суду.

Слід зазначити, що предметом спору є стягнення грошових коштів, провадження у справі не відкрито, позовна заява залишена без руху у зв`язку з встановленими недоліками, що також враховуються при вирішенні питання обґрунтованості забезпечення позову.

Отже, з огляду на зміст позовних вимога, відсутність відомостей про вартість майна, зважаючи на викладені в позовній заяві та в заяві про забезпечення позову обставини, слід дійти висновку про не доведеність позивачем необхідності та можливості вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони на відчуження житлового будинку ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович