Справа №611/146/20
Провадження №2/611/114/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

12 лютого року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина яка складається з земельної ділянки, загальною площею 7,54 га (кадастровий № :05:000:0189), розташованої на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Прозивач у встановлений законом строк спадщину прийняв, проте виконуючою обов`язки держаним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Позивач посилаючись на те, що отримати іншим шляхом правовстановлюючі документи на майно, а також оформити спадщину не має можливості, просила позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

На підставі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 15 березня 2019 року виконавчим комітетом Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ХР № 030312, який зареєстровано 17 грудня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43, ОСОБА_2 належала земельна ділянка, загальною площею 7,54 га, кадастровий номер :05:000:0189, розташована на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Відповідно до оголошення в газеті «Вісті Барвінківщини», Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ХР № 030312, виданий на підставі рішення розпорядження Барвінківської райдержадміністрації від 03.12.2002 № 320 земельна ділянка площею 7,54 га , розташована на території Іванівської Другої сільської ради, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43, та виданий ОСОБА_2 17 грудня 2002 року, слід вважати недійсними у зв`язку з його втратою.

З спадкової справи після померлої ОСОБА_2 видно, що ОСОБА_1 після її смерті прийняв спадщину, є спадкоємцем за заповітом.

З листа начальника Відділу у Барвінківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, вбачається, що згідно запису з Книги записів державних актів на право власності на землю, державних актів на право постійного користування на землю та договорів оренди землі Державний акт серії ІІІ-ХР № 030312 на право власності на землю 26.12.2020 виданий ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 заповіла належну їй земельну ділянку, ОСОБА_1 , що підтверджується фотокопією заповіту, посвідченого 21 травня 2013 року секретарем іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.10).

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що в.о. державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної Харківської області відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 7,54 га, розташовану на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, оскільки у ОСОБА_1 відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Як передбачено ч. 2 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, прийнята спадщина визначається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що після смерті ОСОБА_2 залишилась земельна ділянку, правовстановлюючий документ на земельну ділянку відсутній, але вказане майно все рівно є предметом спадкування, в зв`язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19/32-319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Представником відповідача позов визнано, заперечень він не має.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.328, 334, 379, 380, 386, 392, 1216- 1308 ЦК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Дмитрівка Барвінківського району Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , серія і номер паспорта НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку, розташовану на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області, загальною площею 7, 54 га, кадастровий номер :05:000:0189, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ХР №030312, який зареєстровано 17 грудня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Коптєв