КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Макаренко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1. звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із вказаним позовом, відповідно до якого просила визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що нею було подано до суду першої інстанції нотаріально посвідчену заяву, де зазначено, що місцем реєстрації відповідача по справі є АДРЕСА_1 , тобто тимчасово окупована територія України. Апелянт зазначає, що їй не відомо чи отримував відповідач довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Також апелянт наголошує, що нею було подано й копію судового наказу від 23 листопада 2017 року, виданого Сахновщинським районним судом Харківської області, де вказано, що відповідач по справі проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Апелянт вважає, що нею було подано достатньо доказів на підтвердження останнього місця перебування та роботи відповідача по справі й всі докази містять одну й ту ж саму адресу - АДРЕСА_2 . Вказано, що іншого способу дізнатись про фактичне місце перебування відповідача, який зареєстрований на тимчасово окупованій території України немає.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції, керуючись положеннями статті 187 ЦПК України, мав би надіслати справу за підсудністю, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, або відкрити провадження, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, мотивував своє процесуальне рішення тим, що оскільки позивач по справі не усунула недоліки позовної заяви, а саме не надала докази проживання відповідача в Шевченківському районі міста Києва, то її позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони не в повній мірі відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2019 року ОСОБА_1. звернулась до суду першої інстанції із позовною заявою, відповідно до якої просила визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.1-4).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки відповідно до здійсненого запиту до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у справі ОСОБА_2 було отримано відповідь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, що останній за даними Реєстру територіальної громади міста Києва не зареєстрований (а.с.13).

В подальшому, ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої було додано копію заяви від 03 жовтня 2017 року, де зазначено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 (а.с.18), а також надано копію судового наказу від 23 листопада 2017 року, виданого Сахновщинським районним судом Харківської області, де вказано, що ОСОБА_2 , уродженець м. Донецька, проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.19).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с.21).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частини 1 статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Відповідно до положень частин 6-8 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

На виконання вимог вказаної статті районний суд здійснив запит й відповідно до отриманої відповіді від Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_2 за даними Реєстру територіальної громади міста Києва не зареєстрований (а.с.12).

Разом з тим, частина 9 та 10 статті 187 ЦПК України передбачає, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі "Bellet v. France" від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Однією зі складових конституційного принципу верховенства права є право на доступ до правосуддя.

Таким чином, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, порушив норми процесуального права, оскільки мав керуватись положеннями статті 187 ЦПК України, а не положеннями статті 185 ЦПК України.

Оскільки з матеріалів даної цивільної справи районний суд не зміг встановити у встановленому законом порядку зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача по справі, то до застосування підлягають положення, передбачені частиною 10 статті 187 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви через не усунення недоліків таким, що не відповідає процесуальним вимогам та суперечить принципу доступності до судового захисту, а тому, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді:

________________ _______________ _____________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв