Справа № 304/25/20 Провадження № 2/304/168/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2020 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Чепурнова В. О.,
з участю секретаря судового засідання - Гавій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у порядку загального позовного провадження суду цивільну справу № 304/25/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 вересня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатській області, актовий запис № 11. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення з даною позовною заявою до суду послужило те, що з відповідачем у них різні характери, погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. Вже понад рік разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а відтак питання розірвання шлюбу нею обдумане, примирення вважає неможливим. Крім цього, відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодним чином не допомагає їй утримувати спільних дітей, а вона самостійно забезпечити їх усім необхідним можливості не має. За вищевикладених обставин, просить суд розірвати шлюб між ними, дітей залишити на подальше проживання при ній, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття. На підставі наведеного просить позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.
У судове засіданні відповідач ОСОБА_2 також не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 11, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 19 вересня 2009 року (а. с. 8).
Також встановлено, що під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 09 липня 2012 року та серії НОМЕР_3 від 13 січня 2014 року (а. с. 9, 10).
Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.
Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати.
Крім цього, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.
Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі по 2 000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дітей, які не мають інших доходів, крім утримання батьків.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність відомостей про офіційне та постійне місце роботи та щомісячного доходу відповідача, відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, та матеріальне становище позивача, та приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000 гривень щомісячно на кожну дитину, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Тому, керуючись ст. ст. 24, 56, 105, 112, 180, 182 СК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 19 вересня 2009 року у виконкомі Сімерської сільської ради Перечинського району Закарпатській області, актовий запис № 11, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - р о з і р в а т и.
Дітей, а саме доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати при матері - ОСОБА_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 10 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП № НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Чепурнов В. О.