Справа 431/65/20
Провадження 2/431/267/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Пелиха О.О.,

за участю: секретаря - Чесалової О.Є,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2020 позивач звернулась до Старобільського районного суду Луганської області з позовом, в якому просить стягнути з АТ "Українська залізниця» на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 24710,69 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебула в трудових відносинах з відповідачем з 01.02.1982 по 17.07.2017 року. 17.07.2017 була звільнена на підставі наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 28.04.2017 № 645-НЗ-1 повідомлення про скорочення за згодою з Луганською територіальною профспілковою організацією на підставі наказу №764-0С від 17.07.2017 була звільнена з посади електромеханіка дільниці ІІ групи бригади з надійності та забезпечення безперебійної роботи пристроїв автоматики, телемеханіки та зв`язку Штерівської дільниці Виробничого підрозділу «Луганська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», зі скорочення штату на підставі ч. 1 ст. 140 КЗпП України При звільненні відповідач не виплатив позивачеві належні виплати.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, надав відзив на позовну заяву, про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. У наданому відзиві зазначив, що з 20.03.2017 відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної, тощо) та втрачено контроль над господарською діяльністю.У зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АО «Українська залізниця» та виробничих підрозділах підпорядкованої дирекції, нарахування заробітної плати було припиненою та припинено передачу з непідконтрольної території первинних документів. У липні місяці 2017 року позивачем була отримана заробітна плата за першу половину березня 2017 року в розмірі 1761,75 грн. Вина відповідача у нездійсненні виплат із заробітної плати на користь позивача відсутня, у зв`язку із злочинними діями третіх осіб, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати, первинна документація з нарахування заробітної плати відсутня, оскільки господарська діяльність підприємством не здійснювалась. Просив відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовною заявою до АТ «Українська залізниця»(юридична адреса: 03680, м. Київ -150, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, код ЮО 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року №938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 , вона до 17.07.2017 працювала на посаді електромеханіка дільниці ІІ групи бригади з надійності та забезпечення безперебійної роботи пристроїв автоматики, телемеханіки та зв`язку Штерівської дільниці Виробничого підрозділу «Луганська дистанція сигналізації та зв`язку» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та була звільнена зі скороченням штату на підставі ч. 1 ст. 140 КЗпП України.

Згідно копії наказу структурним підрозділом «Луганська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №20/шч від 18.03.2017 встановлено початок простою працівникам «Луганська дистанція сигналізації та зв`язку».

Позивачем надані суду на підтвердження нарахованої але не виплаченої заробітної плати розрахункові листи за період з березня 2017 року по липень 2017 року, в яких зазначені нараховані суми заробітної плати: березень 2017 2152,90 грн., квітень 2017 року 2740,09 грн., травень 2017 року 2740,09 грн., червень 2017 року 2740,09 грн., липень 2017 року 7584,47 грн.

Факт роботи позивача ОСОБА_1 підтверджується табелем обліку робочого часу в період з березня 2017 по липень 2017 року.

Крім того, факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в його трудовій книжці, наказом про припинення трудового договору, Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у справі.

Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок у строк, зазначені в ст. 116 КЗпП.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 17.07.2017 року, при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року передбачено, що виходячи з принципу рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Позивачем надані суду на підтвердження не виплаченої заробітної плати розрахункові листи за період з березня по липень 2017 року, які узгоджуються з наказом про звільнення позивача №764-ОВ від 17.07.2017, в якому вказана конкретна кількість днів невикористаної відпустки, а саме 25, на компенсацію яких має право ОСОБА_1 та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Відповідачем ці відомості не спростовані та суду не надані докази, що ці відомості є недостовірними.

Відповідно до частини 2 ст. 30 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 9 зазначеного Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша ст. 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Сума нарахованої до виплати заробітної плати складає: березень 2017 2152,90 грн., квітень 2017 року 2740,09 грн., травень 2017 року 2740,09 грн., червень 2017 року 2740,09 грн., липень 2017 року 7584,47 грн., до вказаної суми входить сума середньомісячного окладу , який не був виплачений при звільненні, що становить 17957,64 грн. Крім того, заборгованість по заробітній платі з лютого по червень 2016 року, яка складає 6753,05 грн. Всього 24 710,69 грн.

Відповідачем суду не надано будь-яких доказів, які б спростовували зазначену заборгованість по оплаті за час простою. Однак у наданому відповідачем відзиві вказано, що за першу половину березня 2017 року позивачеві сплачено заробітну плату за половину березня 2017 року у розмірі 1761,75 грн. Доводи відповідача у відгуку на позовну заяву , про те, що з 20 березня 2017 року не надходять документи для перерахування заробітної плати позивачеві є необґрунтованими.

Згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Отже відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати.

Враховуючи, що відповідач в порушення Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Закону України від 24.03.1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці", суд виходить з наданих позивачем доказів та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі (сумам, які належали йому від підприємства на день звільнення).

Посилання відповідача на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заборгованості з заробітної плати, не береться судом до уваги, оскільки, відповідно до ст. 78 УПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Стосовно наданого відповідачем висновку Торгово-промислової палати України, то наявність форс-мажорних обставин не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованості з оплати праці (в тому числі оплати за час простою, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі на користь позивача.

Таким чином, позивачем доведена сума заборгованості по заробітній платі, за березень-липень 2017 року на суму 17957,64 грн. (з утриманням від цієї суми передбачених законом податків та зборів), сума заборгованої заробітної плати за лютий червень 2016 року 6753,05 грн. У наданому відповідачем відзиві вказано, що за першу половину березня 2017 року позивачеві сплачено заробітну плату за половину березня 2017 року у розмірі 1761,75 грн., вказані відомості позивачем не спростовуються. Тому суд в частині стягнення заробітної плати за першу половину березня 2017 року у розмірі 1761,75 грн. відмовляє у задоволенні.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. п.1 п.1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати, при цьому судовий збір не сплачувався. Враховуючи, що судом ці вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись статтями 47, 94,115,116, КЗпП України, ст. 1,2,3,21,22, 23, 34 Закони України «Про оплату праці» 10, 11, 12,13, 81,141, 212, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код ЮО: 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу при звільненні за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 в сумі 16195,89 грн. (шістнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн. 05 копійки, заборгованість несплачених сум нарахованої заробітної плати за 2016 рік -6753,05 (шість тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. 05 копійок.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за першу половину березня 2017 року у розмірі 1761,75 грн. відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, буд. 5, ідентифікаційний код ЮО: 40075815) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривеньотримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Пелих