У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Київ

Справа № 22-вк/824/48/2020

Унікальний № 824/13/20

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Пікуль А. А., за участю секретаря Пузикової В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у третейській справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід»,-

у с т а н о в и в:

У січні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у третейській справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що відповідно Договору № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 09 жовтня 2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 надано кредит в розмірі 30 030 грн 03 коп.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 вимог кредитного договору та не сплатою заборгованості, 14 травня 2018 року Постійно діючий третейський суд при Торгово-промисловій палаті України у справі № 26/2018/19.0-7.4 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення 37 068 грн 38 коп. ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до Договору факторингу № 125 від 11 жовтня 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги по договору № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 09 жовтня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Відповідно до Договору відступлення права вимоги №11-10/1 від 11 жовтня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги передано ТОВ « Фінанс Консалтинг Захід».

За Договором відступлення права Вимоги № 30-10/1 від 30 жовтня 2019 року право вимоги від ТОВ « Фінанс Консалтинг Захід» передано ОСОБА_1 .

Вважав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За наведених обставин заявник просив заяву задовольнити та видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті м. Київ від 14 травня 2018 року.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 , представник ТОВ «Фінанс консалтинг захід», представник ПАТ «УкрСиббанк» не з`явились, про місце та час судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв`язку зворотні повідомлення про вручення: 24 лютого 2020 року - уповноваженій особі ПАТ «УкрСиббанк»;25 лютого 2020 року - представнику за довіреністю ТОВ «Фінанс консалтинг захід»; 26 лютого 2020 року - ОСОБА_1 , судових повідомлень про розгляд справи, призначений на 10 березня 2020 року.

ОСОБА_2 судові повідомлення про розгляд справи направлялись на адресу АДРЕСА_1 , однак зворотні повідомлення про вручення йому повідомлення про розгляд справи чи конверт з відміткою причини невручення повідомлення до суду не повертались у зв`язку із чим ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи, призначений на 10 березня 2020 року, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 21 лютого 2020 року, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.40, 41).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 485 ЦПК неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Вивчивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами укладена третейська угода, що міститься у пункті 5.2 Договору. При вирішенні справи третейський суд вважав, що за змістом та формою третейська угода відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди». Відомостей про те, згадана третейська угода визнана судом недійсною або втратила чинність з інших підстав, передбачених законом, Третейський суд не мав. У зв`язку з цим Третейський суд дійшов висновку про наявність у нього компетенції для розгляду спору між сторонами Договору та ухвалення рішення по суті справи.

Як вбачається з поданих позивачем письмових доказів, відповідно до умов Договору, позивач (банк) надав відповідачу (позичальник) кредит (грошові кошти) у національній валюті у сумі 30 030,03 гривень (тридцять тисяч тридцять гривень 03 копійки), а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти.

Відповідно до умов Договору, погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів. День сплати ануїтетних платежів - 09 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», які є невід`ємною частиною Договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Відповідно до пункту 3.9 Договору, за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін, процентна ставка установлюється у розмірі 80,00% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу установленого у Договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості.

Станом на 27 березня 2018 року заборгованість відповідача з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, комісії та пені становить 36 268 грн 38 коп., з яких: 29 507 грн 40 коп. - заборгованість за простроченим кредитом; 4 610 грн 24 коп. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 2 041 грн 44 коп. - заборгованість по комісії;0,00 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 74 грн 17 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом;35 грн 13 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Порядок провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначений главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

При вирішенні справи третейський суд вважав, що відповідно до наявних в матеріалах справи документів, ОСОБА_2 є боржником, а тому позов про стягнення з нього заборгованості підвідомчий третейському суду відповідно до ст. 6 Закону України "Про третейські суди". На спір, що був предметом третейського розгляду, не розповсюджуються обмеження щодо компетенції третейських судів, установлені Законом України "Про третейські суди" стосовно вирішення справ про захист прав споживачів, оскільки позивач у даній справі не є споживачем, а предметом спору, що розглядався, була вимога про належне виконання цивільного зобов`язання.

Водночас у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, та зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Верховний Суд зазначив, зокрема, таке. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що визначення, права та обов`язки споживачів урегульовано у Законі № 1023-XII.

У Преамбулі Закону № 1023-XII зазначено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У пункті 22 статті 1 Закону № 1023-XII у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Також визначена сфера дії цього Закону у частині першій статті 1-1: цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Отже, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону № 1023-XII.

Тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону № 1023-XII.

За викладених обставин суд доходить висновку про відсутність правових підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 26/2018/19.0-7.4 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 068 грн 38 коп.

Керуючись ст. ст. 23, 268, 485, 487 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 26/2018/19.0-7.4 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Пікуль А. А.