Справа № 182/6124/19
Провадження № 2/0182/124/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.03.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради про визнання наймачем квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання її наймачем квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.

В 1985 році Нікопольським південнотрубним заводом її батькові був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_1 на родину з трьох чоловік, а саме: на її батька ОСОБА_2 , її матір ОСОБА_3 та на неї. Вони одразу вселились та прописались у виділену їм квартиру. На даний час в цій квартирі зареєстрована та фактично мешкає тільки вона. Вона проживає у займаній нею квартирі протягом тридцяти років і квартира до цього часу не була ніким приватизована. Зазначена квартира на даний час не приватизована та у її власності не перебуває. Вона сплачує всі комунальні платежі та утримує квартиру у належному технічному стані. Іншого житла для проживання не має. В травні 2019 року вона звернулась до Комунального підприємства «Міська житлово- технічна інспекція» Нікопольської міської ради з заявою щодо укладення договору найму квартири АДРЕСА_1 . Однак, листом Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради № 578 від 21.05.2019 року їй було відмовлено в укладенні договору найму житла, оскільки у поданих нею документах відсутній ордер на вселення у житлове приміщення та/або рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про надання дозволу на зміну особистого рахунку. Зазначений ордер був втрачений її батьками і копії ордеру теж не залишилось. Ордер на право на вселення видавався в єдиному примірнику, отже, інші примірники ордерів не створювались та до архівного відділу на державне зберігання не передавались, відповідно, отримати дублікат ордеру не є можливим. За весь час її проживання у спірній квартирі і до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлось до неї претензій щодо незаконності зайняття нею вказаної вище квартири. Тому вважає дії відповідача незаконними і такими, що порушують її законні права користування житловим приміщенням, так як, відповідно до статті 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Згідно зі ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який с єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 pоку № 470, ордер дійсний протягом 30 днів. Вона та її родина протягом 30 днів з дня видачі їм ордеру, вселились в надану їм квартиру і зареєструвались. Після спливу 30 днів ордер автоматично втратив свою силу, а вона не зобов`язана зберігати документ, який втратив юридичну силу. Таким чином, вважає, що вона може бути визнана в судовому порядку наймачем займаної нею квартири, оскільки вона вселилась і зареєструвалась у зазначеній квартирі з дотриманням встановленого законом порядку в якості наймача житлового приміщення та набула в зв`язку з цим права користування займаним житлом, однак, у зв`язку з відсутністю в даний час ордеру їй було відмовлено в укладенні договору найму житла, чим обмежені без законних підстав її житлові права. У зв`язку з цим у неї немає іншої можливості, як звернення до суду за захистом своїх прав. За таких обставин звернулась до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 покладалась на думку суду в просила прийняти рішення, згідно вимог діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.

Як встановлено в судовому засіданні, в 1985 році Нікопольським південнотрубним заводом батькові позивачки по справі ОСОБА_2 був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_1 на родину з трьох чоловік. Позивачка по справі з батьками вселились та прописались у виділену їм квартиру (а.с.7). На даний час в спірній квартирі зареєстрована та фактично мешкає тільки позивачка по справі. Вона проживає у вищезазначеній квартирі протягом тридцяти років і квартира до цього часу не приватизована і у власності позивачки не перебуває. Позивачка сплачує всі комунальні платежі та утримує квартиру у належному технічному стані. Іншого житла для проживання позивачка не має. В травні 2019 року вона звернулась до Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради з заявою щодо укладення договору найму квартири АДРЕСА_1 . Однак, листом Комунального підприємства «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради № 578 від 21.05.2019 року позивачці було відмовлено в укладенні договору найму житла, оскільки у поданих нею документах відсутній ордер на вселення у житлове приміщення та/або рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про надання дозволу на зміну особистого рахунку (а.с.6). Зазначений ордер був втрачений батьками позивачки і копії ордеру теж не залишилось. Ордер на право на вселення видавався в єдиному примірнику, отже, інші примірники ордерів не створювались та до архівного відділу на державне зберігання не передавались. Таким чином, отримати дублікат ордеру не є можливим. За весь час проживання у спірній квартирі і до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлись до позивачки претензії щодо незаконності зайняття нею вказаної вище квартири.

Відповідно до ст..106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Згідно зі ст.47 Конституції України, кожен має право на житло.

Відповідно до ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який с єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно зі ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 pоку № 470, ордер дійсний протягом 30 днів.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка та її родина протягом 30 днів з дня видачі їм ордеру, вселились в спірну квартиру і зареєструвались. Після спливу 30 днів ордер автоматично втратив свою силу. У зв`язку з відсутністю в даний час ордеру позивачці було відмовлено в укладенні договору найму житла, чим обмежені без законних підстав її житлові права. У зв`язку з цим у позивачки немає іншої можливості, як звернення до суду за захистом своїх прав..

За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно обґрунтованості позовних вимог та необхідності задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 наймачем квартири АДРЕСА_1 .

3обов`язати виконавчий комітет Нікопольської міської ради та Комунальне підприємство «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради укласти з ОСОБА_6 договір найму квартири АДРЕСА_1 та переоформити на неї особовий рахунок на вказану квартиру.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського Апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал