Справа № 2-4444-2009
Провадження № 6/219/208/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2020 року м. Бахмут Донецької області

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Худіна О.О., перевіривши матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (правонаступник стягувача), Акціонерне товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (первісний позивач», ОСОБА_1 (відповідач) про заміну стягувача, -

встановив:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача в якій просив замінити первісного стягувача Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 2-4444-2009 за позовом Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0022/82/151164 від 22.10.2007 року на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Вказана заява не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, а саме:

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно із роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки в ст. 442 ЦПК України не визначено форму та зміст заяви, слід застосувати аналогію закону на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст позовної заяви є стаття 175 цього Кодексу, відповідно до ч. 3 якої, заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові- для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

З наданої до заяви копії рішення суду (з реєстру) вбачається, що рішення суду на яке посилається заявник як на підставу своїх вимог, боржників є двоє, стягнення є солідарним. Але в заяві мова йде про одного з боржників. Виконавчі листи по справі відсутні. Відомостей щодо неможливості отримання доказів по справі, клопотань про витребування або інших заяв, заявником не надається. Стає незрозумілим, чи є в наявності взагалі виконавче провадження (відкрите, закрите або виконане) чи ні.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Крім того, заявник в заяві не зазначає щодо підтвердження про те, що ним не подано іншої заяви з вказаним предметом та з вказаних підстав.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Як вбачається з заяви про заміну стягувача заявником не надано підтвердження надіслання копії заяви з додатками сторонам.

Невиконання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності зі ст. 185 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. ст. 83, 95, 175, 177, 185, 442 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (правонаступник стягувача), Акціонерне товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (первісний позивач», ОСОБА_1 (відповідач) про заміну стягувача - залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, попередивши останнього про те, що у разі коли він відповідно до вказівок судді у встановлений строк виконає всі перелічені вимоги, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

В разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.О.Худіна

Суддя О.О. Худіна