КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3491/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Київ

Справа № 753/23322/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», яка подана представником Головненком Дмитром Олександровичем, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києвавід 13 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Каліушка Ф.А., про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Захисник» в особі керівника Омельчука Миколи Андрійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСВ Практик» в особі керівника Осипенка Сергія Васильовича про визнання права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ЖБК «Захисник» в особі керівника Омельчука М.А., ТОВ «ОСВ Практик» в особі керівника Осипенка С.В. про визнання права власності на частку в об`єкті незавершеного будівництва та зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону на відчуження проінвестованої квартири за будівельним номером АДРЕСА_1 ; заборони відповідачам та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, укладати будь-які правочини щодо відчуження зазначеної спірної квартири.

Позовну заяву та заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що між ТОВ «ОСВ Практик» (генпідрядник) та ЖБК «Захисник» (замовник) 20.06.2014 року укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво №2 на будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_2 . За умовами даного договору замовник надавав можливість генпідряднику залучати кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, зокрема - двокімнатної квартири 199 на 7 поверсі у вказаному будинку.

Виходячи з цього, між заявником та ТОВ «ОСВ Практик» 27.11.2014 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ТОВ «ОСВ Практик» передає у власність (продає), а заявник приймає у власність (купує) майнові права на квартиру АДРЕСА_4 (кадастровий номер земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво :63:332:0051). Об`єкт продажу мав наступні характеристики: загальна площа - 61,3 кв. м., житлова площа - 31,7 кв.м., поверх - №7, кількість кімнат - 2 (дві). За умовами даного договору запланований термін здачі в експлуатацію об`єкту капітального будівництва ІІІ квартал 2015 року, а підставою для отримання заявником свідоцтва про право власності на квартиру №199 мали бути сам договір купівлі-продажу майнових прав, довідка про оплату в повному обсязі вартості об`єкта продажу, акт приймання-передачі квартири, технічний паспорт.

Заявником у повному обсязі виконано умови договору, у тому числі щодо оплати вартості об`єкту продажу, натомість в установлені договірними відносинами строки об`єкт капітального будівництва відповідно до вимог чинного законодавства в експлуатацію ТОВ «ОСВ Практик» не здало, а об`єкт продажу згідно з Актом приймання-передачі заявнику не передало. Упродовж тривалого часу про причини затримки з будівництвом та введенням в експлуатацію житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :63:332:0051) ТОВ «ОСВ Практик» заявника не повідомляло, чітких термінів завершення та введення в експлуатацію вказаного об`єкту капітального будівництва не визначило та до відома заявника не доводило. При цьому, у тому числі - виходячи з поведінки ТОВ «ОСВ Практик», що передувала подачі позову, його взаємовідносинах з ЖБК «Захисник», що склалися на цей час, заявник вважає реальними ризики відчуження об`єкту продажу, у тому числі - через скрутний фінансовий стан, банкрутства ТОВ «ОСВ Практик» тощо без його відома, згоди та повної компенсації витрат за придбані майнові права. Зважаючи на викладене, позивач просить вжити заходів забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 рокузаяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ТОВ «ОСВ Практик», ЖБК «Захисник» та іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на квартиру №199, загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., розміщену на 7 поверсі об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями грома дського призначення за будівельною адресою: місто АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою, представник ЖБК «Захисник» - Головненко Д.О.подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивач не обґрунтував, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у даній справі, не навів обґрунтованих доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза його невиконання чи утруднення виконання. Зазначене свідчить про те, що наведені у заяві доводи ґрунтуються лише на припущеннях, які не можуть бути покладеними в обґрунтування відповідної ухвали.

Заява про забезпечення позову та оскаржувана ухвала не відповідають вимогам, встановленим процесуальним законодавством до таких документів. Матеріали справи свідчать про те, що пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення заява ОСОБА_1 не містить, як і доводів про відсутність необхідності вжиття таких заходів. Звертає увагу на те, що подання даної апеляційної скарги та подальший розгляд даної справи по суті призводить до понесення ЖБК «Захисник» реальних збитків та понесення їх і в подальшому, а відповідно, застосування зустрічного забезпечення заяви про забезпечення позову по даній справі є обґрунтованим та законним засобом забезпечення прав відповідача-1 по справі, забезпечить дотримання принципу рівності сторін перед законом та судом.

Вказує, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову (справа № 754/10729/19), але позивачу було відмовлено в застосуванні заходів забезпечення позову у зв`язку із тим, що заявником не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення або наведення доводів на підтвердження відсутності їх застосування. Стверджує, що між ОСОБА_1 та ЖБК «Захисник» відсутні правовідносини, в тому числі договірні відносини та взаємні зобов`язання.

У відзивах на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та директор ТОВ «ОСВ Практик» - Крутільова К.А. просять залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вказують, що квартири та нежитлові приміщення, як профінансовано інвесторами, зокрема ОСОБА_1 , представники ЖБК «Захисник» намагаються вилучити, тому є реальні ризики здійснення подвійної реєстрації вищевказаних приміщень. Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання рішення суду про задоволення позову, та вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Тому суд першої інстанції правомірно застосував захід забезпечення позову у вигляді заборони TOB «ОСВ Практик», ЖБК «Захисник» та іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на спірну квартиру № 199 . Крім того, твердження скаржника про відсутність правовідносин між позивачем та ЖБК «Захисник» є безпідставними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представник відповідача ТОВ «ОСВ Практик» - Русаков О.О. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Представник ЖБК «Захисник» та інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з наведених у позові та заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову, з яким позивач звернувся до суду, взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому, враховуючи наведені обставини, а також взявши до уваги те, що заява відповідає вимогам ст.ст. 149-151 ЦПК України, суд вважав, що існують реальні ризики подальшого відчуження чи обтяження майнових прав на спірну квартиру, що може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав позивача та виконання рішення суду у разі його задоволення, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом заборони ТОВ «ОСВ Практик», ЖБК «Захисник» та іншим особам вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на квартиру №199, загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м., розміщену на 7 поверсі об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за будівельною адресою: місто АДРЕСА_2 .

Крім того, враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачам чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

З виділених матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «ОСВ Практик» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, відповідно до п.1 якого, продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. 27 листопада 2014 року за реєстровим № 1021.

Пунктом 1.4 зазначеного договору визначено, що документами, які будуть підставою для отримання покупцем свідоцтва про право власності на квартири є цей договір купівлі-продажу майнових прав, довідки про оплату в повному обсязі вартості об`єкту продажу, акт приймання-передачі квартири, технічний паспорт.

Замовником будівництва житлового будинку є житлово-будівельний кооператив «Захисник», який, відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1183 від 16 липня 2013 року, створений для організації будівництва зазначеного житлового будинку з певною кількістю членів кооперативу.

20 червня 2014 року між житлово-будівельним кооперативом «Захисник» (замовник), та TOB «ОСВ Практик» (генеральний підрядник) було укладено договір генерального підряду на капітальне будівництво №2.

За цим договором генпідрядник зобов`язувався на свій ризик своїми коштами та/або залученими силами та засобами збудувати та передати замовнику об`єкт будівництва: житловий будинок з вбудовано-прибудованими приміщеннями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 12 вищевказаного договору передбачено, що з метою забезпечення фіксованої вартості житла для членів кооперативу «Захисник», замовник надає можливість генпідряднику залучити кошти інвесторів для фінансування будівництва помешкань, перелік яких наведено в пункті 1.2 Договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що ним виконано умови договору щодо оплати вартості квартири у повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «ОСВ Практик», однак отримати свідоцтво про право власності на квартиру не вдається за можливе, оскільки в запланований термін закінчення будівництва даний об`єкт будівництва не завершений та не введений в експлуатацію. Разом з тим, 15 липня 2019 року ЖБК «Захисник» звернувся з листом №20 до директора ТОВ «ОСВ Практик» Осипенка С.В., в якому наявні очевидні та об`єктивні загрози порушення прав позивача. У вказаному листі ЖБК «Захисник» повідомив, що рішенням загальних зборів членів ЖБК «Захисник», яке затверджено протоколом загальних зборів №02 від 04 липня 2019 року, ЖБК «Захисник» в односторонньому порядку відмовляється від своїх зобов`язань за договором та розриває договір повністю, посилаючись на частину 2 статті 849 ЦК України, в якій зазначено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Крім цього, вказаним листом було повідомлено, що у зв`язку з розірванням договору майнові права, в тому числі майнові права позивача, на помешкання та приміщення, зазначені в п.1.2 договору, анулюються.

Отже, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір щодо майнових прав на частку в об`єкті незавершеного будівництва, про що свідчить сам по собі факт звернення позивача до суду з цим позовом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як заборону вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на спірну квартиру, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову в частині заборони вчиняти будь-які правочини щодо відчуження майнових прав на спірну квартиру, є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, перевіривши обставини, якими заявник обґрунтовував наявність підстав для забезпечення позову, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення цієї заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, так як можливе відчуження квадратних метрів, оплачених відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлювальної шкоди відповідачу, а також відсутні обставини, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, а тому немає підстав для зустрічного забезпечення позову.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обмежується лише можливість розпорядитися ним до виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення факту наявності між ОСОБА_1 та ЖБК «Захисник» правовідносин, в тому числі договірних відносин та взаємних зобов`язань, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали, оскільки такі обставини підлягають дослідженню судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, яким буде надана належна правова оцінка у рішенні суду і такі не можуть бути підставою для відмови у задоволення заяви про забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалене тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції в частині вирішення питання про забезпечення позову, оскільки для забезпечення майбутнього збереження майна та його захисту, позивач звернувся із даною заявою, а тому висновків суду не спростовують і не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Захисник», яка подана представником Головненком Дмитром Олександровичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 березня 2020 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.