Провадження № 2/234/359/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі - Харькової Т.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ГУ Національної поліції Гетьманенко О.П.,

представника прокуратури Донецької області Сельської О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області , Прокуратури Донецької області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури у розмірі 1 223 166,1 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 3 жовтня 2015року в 09:41:52 слідчим СВ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області Пашкевич С.В. щодо ОСОБА_1 безпідставно було порушено кримінальне провадження ЕРДР за №0002100, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, якого він не скоював. 03.10.2015року в 20год.00хв. ОСОБА_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України. 03.10.2015року в 21:50 слідчим СВ Краматорського МВ ГУМВС України Донецькій області ОСОБА_3 . ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст. 115КК України.

05.10. 2015року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, в Артемівському УВГ УДПтСУ (справа 234/16569/15-к; провадження №1-кс/234/3969/15) який продовжувався на підставі ухвали суду. 07.10.2015року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду накладено арешт на майно.

23.11.2015 року слідчим СВ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області Ляховою І.С. за узгодженням з прокурором Краматорсь місцевої прокуратури ОСОБА_5 . ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст. 115КК України, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого ч.І ст. 115 КК України була направлена до Краматорського міського суду Донецької області для розгляду по суті.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 30.01.2017року ОСОБА_1 було визнано невинуватим у пред`явленої обвинуваченні за ст.115 ч.І КК України та виправдано. Запобіжний захід вигляді тримання під вартою, скасовано, ОСОБА_1 звільнено з під варти в залі судового засідання.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Краматорського міської суду від 07.10.2015року скасовано на підставі ч.4 ст.174 КПК України.

17 квітня 2018 року Ухвалою Апеляційного суду Донецької області вирок Краматорського міського суду від 30.01.2017 року залишено без змін.

17 квітня 2019 року Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (справа №234/19198/15 провадження №51-7351км. 18) ухвалу Апеляційного суду Донецької облас від 17квітня 2018року щодо ОСОБА_1 , залишити бе змін, касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадженн судами першої та апеляційної інстанцій, - без задоволення.

За викладених обставин, вищезазначеним, були порушені конституційні права та свободи ОСОБА_1 , який є інвалідом 2 груї за загальним захворюванням, с 2010 року перебуває на обліку у КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м. Краматорська», 03.11.2016 року пройшов черговий переогляд МСЕК, за результатами якого 2-я група інвалідності встановлена безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0703378.Згідно акту амбулаторної комплексної судової психолого- лсихіатричної експертизи №725 від 11.11.2015 року ОСОБА_1 страждає органічним розладом особистості та поведінки з помірно вираженим : нтелектуально-мнестичнийм зниженням (яке не досягає ступеня слабоумства), ускладненим психічними та поведінковими розладами.

Враховуючи період перебування позивача під слідством і судом з 03.10.2015 по 17.04.2018, повних 30 місяців та 14 днів, то розмір вішкодування заподіяної йому моральної шкоди повинен бути : 4723 грн. X 30 міс. 14 днів = 141690грн. + 2017.4грн. = 143 707,4 гривень

За час незаконного тримання під вартою протягом з 03.10.2015 по 30.01.2017р.повних 16 місяців та 27днів, то розмір вішкодування заподіяної йому моральної шкоди повинен бути: 4 723 грн. х 16 міс. 27 днів = 75 568 +З 890,7 = 79 458.7 гривень.

Загальний розмір відшкодування мінімальної моральної шкоди складає- 223 166,1 гривень (мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, встановлений законом відповідно до строку перебування під слідством чи судом) + 143 707.4 гривень (відшкодування моральної шкоди в зв`язку з незаконним триманням під вартою) - 79 458,7 гривень

Незаконними діями органів досудового розслідування, оскільки фактично йому були заподіяні страждання внаслідок психологічного впливу при допитах слідчим та під час судових засідань, порушились та змінились у негативний бік життєві зв`язки, погіршились відносини з оточуючими, ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізації своїх звичок і бажань, його стан здоров`я погіршився, під час досудового розслідування, кримінальної справи відносно нього у 2015 році. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 03.11. 2016року було призначено другу групу інвалідності безстроково.

Просить суд стягнути з Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, ) на його користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОЕПП НОМЕР_1 ) спричинену моральну шкоду, завдану незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури - в повному обсязі. Стягнути на відшкодування мінімальної моральної шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури у зв`язку з незаконними притягненням до кримінальної відповідальності з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 розмірі - 223 166,1 гривень гривень на рахунок ОСОБА_1 . Стягнути на відшкодування моральної шкоди не в мінімальному розмірі, що є правом суду із урахуванням статті 23 ЦК України та постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури у зв`язку з незаконними притягненням до кримінальної відповідальності з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 розмірі 1000 000 гривень - на рахунок ОСОБА_1 .

Всього стягнути на відшкодування моральної (немайнової) шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури у зв`язку з незаконними притягненням до кримінальної відповідальності з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 розмірі 1 223 166,1 гривень - на рахунок ОСОБА_1 .

Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області надано відзив на позов, в якому останній просить задовольнити позов частково. В обґрунтування доводів зазначив, що в рамках реформування системи органів внутрішніх справ України, Кабінетом Міністрів України винесено Розпорядження від 22.10.2014 № 1118-р, відповідно до якого схвалено, розроблені Міністерством внутрішніх справ, Стратегію розвитку органів внутрішніх справ України та Концепцію першочергових заходів реформування системи Міністерства внутрішніх справ. В результаті цього, Кабінет Міністрів України 02.09.2015 виніс постанову №641 «Про утворення Національної поліції України», згідно якої Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

В рамках зазначеного реформування Кабінетом Міністрів України 16.09.2015 винесено постанову № 730 «Про утворення територіальних органів льної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх відповідно до якої утворено як юридичні особи публічного права льні органи Національної поліції за переліком згідно з Додатком 1. Згідно Додатку 1 до Постанови № 730 утворено юридичну особу публічного Головне управління Національної поліції в Донецькій області, того ж, згідно відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформація з якого є в публічному доступі) ГУНП в Донецькій області має реєстраційний номер - 40109058.

Згідно Додатку 2 до Постанови № 730, ліквідовано юридичну особу публічного права Краматорський міський відділ ГУМВС України в Донецькій області.

Законодавством встановлено, що Національна поліція утворюється як новий орган, а міліція повністю ліквідовується. Таким чином органи та підрозділи Національної поліції не є правонаступниками міліції, шо чітко передбачено Постановою № 730.

Тобто, період дії Краматорського МВ (з 03.10.2015 до 06.11.2015) ніяким чином не відносяться до діяльності окремої юридичної особи - ГУНП в Донецькій області, так як останній орган утворено тільки 07.11.2015 як новий орган виконавчої влади та законодавством встановлено, що він не є правонаступником органів міліції. Головне управління Національної поліції в Донецькій області нє є належним відповідачем у справі. (а.а.83-90)

Представником Прокуратури Донецької області також надано відзив на позовну заяву, відповідного до якого просить задовольнити позов частково. Обгрунувавши відзив тим, що за результатами розслідування 23.11.2015 прокурором прокуратури м. Краматорська (старшим групи процесуальних керівників) затверджено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 , який спрямовано до Краматорського міського суду для розгляду по суті.

Вироком Краматорського міського суду від 31.01.2017р. ОСОБА_1 виправдано у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.115 КК України.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, 24.02.2017 прокурором Краматорської місцевої прокуратури до Апеляційного суду Донецької області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17.04.2018 вирок Краматорського міського суду в частині виправдання ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.115 КК України, залишено без змін.

На вказану ухвалу суду апеляційної інстанції прокурором Краматорської місцевої прокуратури подано касаційну скаргу, яку постановою Верховного Суду від 17.04.2019 відхилено.

Таким чином, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з 03.10.2015 (дата пред`явлення підозри) по 17.04.2018 (дата набрання законної сили вироку суду), тобто 30 місяців 14 днів.

ОСОБА_1 перебував під слідством та судом за Звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з 3.10.2015 (дата пред`явлення підозри) по 17.04.2018 (дата набрання законної сили вироку суду), тобто З0 місяців 14 днів, а не 42 місяця 14 днів, як це зазначено позивачем.

У ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати у 2019 році у місячному розмірі з 01.01.2019 в сумі 4 173 грн.

З огляду на викладене, у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 127 151 грн. 31 коп. (30,47 місяців * 4173 грн.).

Заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі З 000 000 грн. є занадто великим. Установлений законодавством розмір відшкодування враховує компенсацію психологічних переживань позивача, залагодження принижень його честі та гідності тощо. При цьому, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. (а.с. 105-110) .

Представником державної казаначейської служби України надано відзив на позовну заяву, відповідного до якого просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обгрунтувавши тим, що виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедлнвості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави.

Відповідно до п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконими рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Вважаю, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди не підтверджений жодними доказами , а отже факту заподіяння не доведено.

Також слід зауважити, що в своїй позовній заяві позивач просить стягнути в якості компенсації моральної шкоди 3000 000 гривень та 15 000 гривень витрат за надання правової допомоги безпосередньо із Державної казначейської служби України, як з юридичної особи публічного права, помилково ототожнюючи кошти Державного бюджету України із коштами, які виділяються безпосередньо для утримання та для убезпечення діяльності Державної казначейської служби України, як юридичної особи публічного права. Норми чинного законодавства України, зокрема пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, передбачають безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) зокрема шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду ( а.с.76-79).

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні, позов підтримав у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 . в судовому засіданні позов (зі зміною розміру позовних вимог ) підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник ГУНП в Донецькій області Гетьманенко О.П., в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що визнає позов частково. Свої заперечення обґрунтувала тим, що вважає належним відповідачем по справі Краматрський ВП ГУМВС України , оскільки саме цим ограном було проведено досудове слідство .Окрім того пояснила, що відповідно до вимог Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», стягненню підлягає шкода, визначена в прожитковому мінімумі та тільки до дати винесення вирку суду першої інстанції .

Представник прокуратури Донецької області, Сельська О.З. в судовому засіданні визнала позов частково у розмірі 143 707,40 грн. В іншій частині позову просила відмовити, оскільки не ґрунтується на законі.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення.

Заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно із пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає в тому числі і у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відносно ОСОБА_1 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002100 за ч. 1 ст. 115 КК України.

03 жовтня 2015 року у вказаному провадженні позивачу повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. (а.111)

Вироком Краматрського міського суду Донецької області від 30 січня 2017 року ОСОБА_1 визнано невиннуватим у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 115 КК України та виправдано. ( а.с.12-23)

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року вирок Краматорськогь міського суду Донецької області від 30.01.2017 року змінено: виключено з мотивувальної частини вказівки про недопустимість неяких доказів, в іншій частині вирок суду залишено без змін. ( а.с. 24-33).

Постановою Верховного суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 квітня 2019 року ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін, а касаційні скарги прокурора, захисника - без задоволення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші підстави, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтями 3,4 Закону визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 1 Закону, у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Дійсно, протягом тривалого періоду, а саме з 03 жовтня 2015 року по 17 квітня 2018 року (дата постановлення ухвали Апеляційним судом Донецької області) Аксьонов А . В . був вимушений регулярно приймати участі у слідчих діях та судових засіданнях, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням та тримання під вартою мали для нього та його родини стресові наслідки, він був змушений захищатись від пред`явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань.

Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, при цьому вважає, що шкода була завдана в період перебування під слідством та судом з 03 жовтня 2015 року (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення) по 17 квітня 2018 року (дата постановлення ухвали Апеляційним судом Донецької області).

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому при вирішенні цього питання необхідно виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, що на час розгляду справи становить 4 723 грн. згідно зі ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік».

Згідно з пунктом 1-1 частини першої статті 2 Закону встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів є підставою для виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

За приписами пункту 14 частини першої статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

У частині першій статті 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.

Враховуючи зазначене суд вважає, що період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - 03 жовтня 2015 року до набрання вироком Краматорського міського суду законної сили - 17 квітня 2018 року (дата постановлення ухвали Апеляційним судом Донецької області).

Отже, розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 визначається з мінімальної заробітної плати в розмірі 4 723грн. за період з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - з 03 жовтня 2015року до набрання вироком суду законної сили - 17 квітня 2018 року, що загалом становить: 4 723,00 грн. х 30 місяців 14 дня = 143 707,4 грн.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань позивача за час перебування під слідством протягом 30 місяців 14 днів, приниженням честі та гідності у зв`язку із звинуваченням у вчиненні злочину, вимушеним перебуванням під вртою, однак, заявлений позивачем розмір відшкодування в сумі 1 223 166,10 грн. є занадто великим. Посилання позивача, як на обґрунтування моральної шкоди, на завдання йому фізичного болю, не підтверджене жодними доказами. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З врахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди -143 707,4 грн.

Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з пп. 1 п. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Державна казначейська служба України.

Відповідно до покладених завдань Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Відповідно до положень статей 3, 4 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Отже, у спірних правовідносинах відповідачем є держава Україна в особі відповідних органів, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи, органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка саме здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, що визначається судом як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України.

За частиною 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ч.2 ст. 3 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене судові витрати мають бути віднесені на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.. 15,16,1212, 1176 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 - 265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної Казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури- задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 143 707,40грн. ( сто сорок три тисячи сімсот сімь грн.40 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького Апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області Ю.О. Сухоручко