Ухвала

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 761/5123/17

провадження № 61-3655ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 12 вересня 2019 року клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

про незавершення підготовчого судового засідання та розгляд справи

за участю представника позивача повернуто заявнику без розгляду.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна залишено без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

задоволено.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 12 вересня

2019 року скасовано і направлено справу для продовження її розгляду

до суду першої інстанції.

20 лютого 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу,

в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду

від 13 січня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального

і процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 13 січня

2020 року, посилаючись на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції отримано заявником 31 січня 2020 року, що підтверджується копією конверта Львівського апеляційного суду.

Оскільки причину пропуску цього процесуального строку можна вважати поважною, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній

на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 травня 2019 року проведено судове засідання (до цього неодноразово розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою представників сторін, перебуванням судді на розгляді в іншому судовому засіданні, відрядженням судді), розгляд справи відкладено на 12 вересня 2019 року. У судове засідання 12 вересня 2019 року представник позивача не з`явився, розписка про вручення позивачу та його представнику повідомлення про відкладення розгляду справи на 12 вересня 2019 року відсутня, при цьому 11 вересня 2019 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив про розгляд справи без участі представника позивача. Судом першої інстанції явка позивача чи його представника в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність доказів повідомлення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

про час та місце проведення судового засідання 12 серпня 2019 року, а також наявність клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, не вжиття судом першої інстанції заходів щодо роз`яснення позивачу наслідків процесуальної діяльності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції врахував, що справа перебувала у провадженні суду першої інстанції з травня 2018 року, а залишення за відсутності достатніх підстав позову ОСОБА_3 без розгляду порушуватиме його право на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні процесуального питання і винесенні постанови, якою розгляд справи не закінчено, не викликає розумних сумнівів.

Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги

ОСОБА_1 та змісту постанови суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Львівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року щодо скасування ухвали Трускавецького районного суду Львівської області від 12 вересня

2019 року про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду та направлення справи для продовження розгляду є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду

від 13 січня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 13 січня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду

від 13 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович