ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 645/5285/20

провадження № 22-ц/818/5448/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року, постановлену суддею Горпинич О.В.

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року визнано дії заявника ОСОБА_1 щодо подання декількох заяв в порядку окремого провадження про встановлення факту реєстрації народження - зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові - повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що представник повторно, протягом короткого проміжку часу звертається до Фрунзенського районного суду міста Харкова з однією і тією самою заявою з тим самим предметом та з тих самих підстав, з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями. Вказує, що при визначені короткого проміжку часу суд апелював датами таких заяв, що відбувалися у червні, липні 2020року, при цьому повернув заяву ту, яка була подана понад 3-ма місяцями після тих заяв на які суд посилався як на доказ зловживання. Зазначає, що у вересні місяці 2020 року поданій заяві передувала лише одна подібна заява ОСОБА_1 , яка була відкликана ним, через те, що така заява потрапила на розгляд до суді: ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у заявника та його представника були підстави для заявления відводу. Серед процесуальних альтернатив заявник обрав вирішення правового конфлікту - у спосіб відкликання власної заяви до відкриття провадження. Схожі підстави для відкликання були і щодо попередніх заяв і це пояснюється тим, що заявник також обіймає посаду судді Східного апеляційного господарського суду, у зв`язку з чим бажає уникнути щонайменшого конфлікту інтересів та підстав у необ`єктивності щодо вирішення його питання. Натомість на момент прийняття спірної ухвали, якою визнано дії заявника - зловживанням - в проваджені не було жодної однопредметної заяви, що до якої не було прийнято остаточного процесуального рішення щодо її повернення. Це означає, що після відклику однопредметної заяви - ОСОБА_1 не може бути позбавлений на повторне звернення до суду з такою ж заявою. Таким чином, суд, при винесені ухвали від 24 вересня 2020року по даній справі, фактично позбавив заявника у доступі до правосуддя та права на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, чим порушив приписи ст.ст. 55 та 124 Конституції України.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно, неодноразово, протягом короткого проміжку часу звертається до Фрунзенського районного суду м. Харкова з одними і тими самими вимогами до одних і тих самих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, що свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами, а тому заява підлягає поверненню заявнику.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі «Філіс проти Греції» (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Фрунзенського районного суду від 01 липня 2020 року у справі №645/3350/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові повернуто заявнику з підстав п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України - до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 02 липня 2020 року у справі №645/3765/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові - повернуто заявнику з підстав п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України - до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 06 липня 2020 року у справі №645/3833/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові - повернуто заявнику з підстав п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України - до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 06 липня 2020 року у справі №645/3850/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові - повернуто заявнику з підстав п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України - до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Ухвалою Фрунзенського районного суду від 10 вересня 2020 року у справі №645/5207/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові повернуто заявнику з підстав п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України - до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Таким чином, з викладеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із повністю ідентичні заявами, в яких містять одні й ті ж самі вимоги з однакових підстав.

Разом з тим, вказані вищевказані заяви були повернуті судом заявнику у зв`язку із поданням останнім письмових клопотань про повернення заяви до відкритті провадження у справі.

Вказані обставини свідчать про очевидне зловживання заявником своїми процесуальними правами, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

З урахування викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання вказаних дій заявника зловживанням процесуальними правами.

Що стосується повернення заяви позивачеві, то колегія суддів зазначає наступне.

Повертаючи вказану заяву позивачеві суд першої інстанції, як на одну з підстав, посилався на положення ч.3 ст.44 ЦПК України, якою передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для повернення заяви з підстав ч.3 ст.44 ЦПК України.

Так, матеріали справи свідчать, у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 294 ЦПК України встановлений порядок розгляду справ в порядку окремого провадження.

Так, згідно вимог цієї статті справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Таким чином, на заяви подані в порядку окремого провадження також застосовуються положення розділу ІІІ ЦПК України позовне провадження, з урахування особливостей передбачених розділом ІV ЦПК України окреме провадження.

Підстави для повернення заяви передбачені ч.4 ст.185 ЦПК України, яка розташована у розділі ІІІ ЦПК України позовне провадження, положеннями якої у даному випадку повинен був керуватися суд першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів вважає, що заява подана в порядку окремого провадження, як і позовна заява, не є тим зверненням яке може бути повернуто, залишено без розгляду в порядку ч.3 ст.44 ЦПК України.

Як на підставу для повернення заяви, суд першої інстанції також послався на положення п.6 ч.4 ст.185 ЦПК України - заява повертається у у т.ч., коли подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

Разом з тим, матеріли справи не містять даних, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали у суді першої інстанції перебувала ідентична заява ОСОБА_1 (з тим самим предметом та з однакових підстав) і щодо якої на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі.

За таких обставин, колегія вважає, що судом повернуто заяву позивачеві без додержання положень процесуального права.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а також і обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом всього провадження у справі.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

За таких обставин, суд першої інстанції не позбавлений можливості застосувати відносно заявника заходи процесуального примусу, перелік яких наведений у ст.144 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року в частині повернення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту реєстрації народження, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова