Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 липня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування шкоди, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 07.10.2015 р. до нього, як до адвоката Дніпропетровської обласної колегії адвокатів, звернувся ОСОБА_2 із проханням надати правову допомогу його сину ОСОБА_3 , в якості захисника як обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК у Індустріальному райсуді м. Дніпро та представника потерпілого у кримінальному провадженні №0002796 від 17.05.2013 р. Позивач ОСОБА_1 погодився підписати попередню угоду за формою, на якій наполягав ОСОБА_2 під умовою укладення в подальшому договору за розробленою позивачем формою - безпосередньо з його сином, визначивши обсяг прав і обов`язків обох сторін. Однак, надалі ОСОБА_2 став відмовлятись від виконання домовленості. Позивачем ж було виконано всі необхідні дії у кримінальному провадженні до 15.12.2015 р., коли слідчий повідомив його про отримання заяви ОСОБА_4 про відмову від послуг представника. Разом з тим відповідач став вимагати від позивача вчинення дій, які б завдали шкоди діловій репутації його колег - адвокатів із ДоКА та легалізувати покази певної особи як свідка на користь його сина - всупереч вимог КПК, тобто використати свої повноваження адвоката у його власних інтересах та всупереч Кодексу адвокатської етики. У зв`язку з вищенаведеним, позивач ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , про анулювання попередньої домовленості, повернув документи та відмовився від подальшого спілкування із ним та його сином.

Крім цього, 08.04.2017 р. канцелярією Апарату Верховної Ради України було зареєстроване звернення ОСОБА_2 від 30.03.2017 р. в формі другого екземпляру «претензії». Аналогічний екземпляр надійшов на адресу Міністерства юстиції України, який був надісланий до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області. Зазначає, що в цьому зверненні ОСОБА_2 перед посадовими особами найвищих органів державної влади принизив честь, гідність та ділову репутацію, його як адвоката ДоКА, а саме: «Вами неоднократно и необоснованно выполнены побеги, спотыкаясь по даже ровным коридораам с целью уклониться от общения со мной при случайных встречах. Вами организован и выполняется саботаж надлежащего исполнения условий договора. При етом Вами проявлен злой умысел исполнения саботажа в интересах правонарушителей, в т.ч. работников полиции и прокуратуры. При етом Вам также выполнена оплата за неоказанные, но гарантированные «на пузе» и под «зуб даю» услуги. В результате Вашого саботажа, откровенного и наглого разгильдяйства и презрения к законодательству, в условиях отстуствия у вас совести и какой-либо ответственности и квалификации уголовное производство используется преступниками».

Стверджує, що дії ОСОБА_2 є неправомірними, оскільки поширена ним інформація є неправдивою. Це було встановлено за наслідками перевірки кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (рішення №66/Д11В-17 від 07.06.2017р.). Разом з цим, за свої дії ОСОБА_2 має нести цивільну відповідальність, оскільки як слідує зі змісту його письмового звернення,- за суто формальним проханням «взяти інформацію на контроль і здійснити заходи по наведенню належного порядку... в організації адвокатських послуг на території Дніпропетровської області», ОСОБА_2 фактично переслідував мету приниження честі і гідності, паплюження ділової репутацію адвоката, припускаючись виразів, що з його сторони начебто мало місце «відкрите і зухвале нехлюйство», «саботаж і відкрита зневага до законодавства, в умовах повної відсутності совісті і будь-якої відповідальності і кваліфікації».

Крім цього зазначає, що ОСОБА_2 був свідомий, що неправдиві відомості про поведінку позивача - « тікав від мене, спотикаючись по рівним коридорам з метою ухилитись від спілкування, зі мною», - будуть глибоко образливими для нього, як учасника бойових дій в АТО, однак діяв з наміром завдати якнайбільше болю приниженням його соціального статусу, а фактично - з наміром помститися за відмову і принципову позицію.

Завдана діями ОСОБА_2 моральна шкода полягає у тривалих переживаннях і моральних стражданнях, що були викликані приниженням честі, гідності та його ділової репутації адвоката - у сприйнятті посадових осіб вищих органів державної влади та у свідомості його колег - адвокатів із ДоКА. Глибина перенесених переживань посилена у зв`язку із свідомим приниженням з боку ОСОБА_2 соціального статусу як адвоката, ветерана бойових дій в АТО, застосуванням щодо його особи виразів образливого змісту. Негативним наслідком цих дій стало напруження у відносинах з колегами, різке погіршення стану його здоров`я під час перевірки КДКА, що потребувало стаціонарного з 06.06.2017р. по 26.06.2017р. та подальшого амбулаторного і санаторного лікування, що призвело до тривалого, понад 5 міс. припинення адвокатської практики. З метою відновлення стану здоров`я, позивач змушений приймати заспокійливий медичний препарат значної вартості, у зв`язку з чим поніс суттєві матеріальні витрати.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності і ділової репутації, 2203 грн. на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію - шляхом відкликання звернення від 30.03.2017 р. щодо адвоката ДоКА Дорошенко С.М., надісланого на адресу Верховної Ради України, Міністерства юстиції України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд, в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений попередній договір про надання правової допомоги. За вищенаведеним договором, клієнт доручає, а адвокат Дорошенко С.М. приймає на себе обов`язки здійснення представництва (правової допомоги) і захисту прав і інтересів потерпілого у кримінальному провадженні №0002794 від 17.05.2013 р., захисту прав і інтересів потерпілого в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях усіх формах власності та підпорядкування, в судах України усіх інстанцій та міжнародних судах, прокуратурі, правоохоронних органах. (а.с.9-10).

На підставі даного договору, адвокат Дорошенко С.М. представляв інтереси сина позивача - ОСОБА_4 в суді по кримінальному провадженні, внаслідок чого останній отримував кваліфікаційну юридичну допомогу та сплачував позивачу грошові кошти за надані юридично-правові послуги, що підтверджується матеріалами справи.

Не погодившись з діями ОСОБА_1 пов`язаними з виконанням професійних обов`язків, 15.12.2015 року ОСОБА_4 подав заяву слідчому у кримінальному провадженні №0002794 про відмову від послуг адвоката Дорошенка С.М.

30.03.2017 року ОСОБА_5 надіслав на адресу ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України та Верховної ради України претензію, в якій останній, зокрема, зазначив, що: «Вам, в порядке исполнения договора от 12.11.2015г. об оказании адвокатських услуг неоднократно были даны конкретные поручения на исполнение работы по уголовному производству № 60002794. Однако, до настоящего времени никаких действий не выполнено, а задачи исполнения договора и реального оказания авдвокатстких услуг нет, Многочисленные обращения к Вам с требованием исполнения взятых и оплаченных обязатеяьств остаются без исполнения. Многочисленные попытки связаться с Вами по телефону умышленно Вами-же оставляются «безответными». Вами неоднократно и необоснованно выполнены побеги, спотыкаясь по даже ровным коридораам с целью уклониться от общения со мной при случайных встречах. Вами организован и выполняется саботаж надлежащего исполнения условий договора. При етом Вами проявлен злой умысел исполнения саботажа в интересах правонарушителей, в т.ч. работников полиции и прокуратуры. При етом Вам также выполнена оплата за неоказанные, но гарантированные «на пузе» и под «зуб даю» услуги. В результате Вашого саботажа, откровенного и наглого разгильдяйства и презрения к законодательству, в условиях отстуствия у вас совести и какой-либо ответственности и квалификации уголовное производство используется преступниками».

Як зазначив позивач в обґрунтування свого позову, відповідач ОСОБА_5 свої претензії надіслав до відповідних установ державної влади в яких містилася інформація, що на думку ОСОБА_1 , принижувала його честь, гідність та ділову репутацію.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про захист честі, гідності та ділової репутації, суд зазначає, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ч.ч. 2, 3 ст. 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків, на що також було звернуто увагу Верховним Судом України в п.4 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року.

Також в п. 15 постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом встановлено, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, неправдивою, негативною, поширена відповідачем та доведена до відому колег позивача, найвищим посадовим особам органів державної влади, шляхом надіслання претензії на адресу відповідних органів.

У судовому засіданні встановлено, що поширена інформація стосується саме фізичної особи позивача у справі. Зокрема, у відповідності до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2280 та посвідчення №1957, ОСОБА_1 на даний час є адвокатом (а.с. 4).

Також відповідач, всупереч наведеним вище нормам, не довів, що інформація розповсюджена ним у претензії від 30.03.2017 року, яка надіслана на адресу Міністерства юстиції України, Верховної ради України, щодо поведінки адвоката Дорошенко С.М., відповідає дійсності.

Разом з тим, позивачем доведено факт поширення відповідачем відомостей, які порочать його ділову репутацію, на підтвердження чого надано докази стосовно невідповідності дійсності таких відомостей.

Так, рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 06.06.2017 року №66/ДВП-17 відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката Дорошенко С.М. Предметом розгляду комісії були матеріали перевірки відомостей, викладених у претензії ОСОБА_5 щодо поведінки адвоката Дорошенко С.М. Зокрема комісія адвокатури дійшла до висновку, що претензія не містить доказів в підтвердження викладеної в ній інформації, а тому вона не може бути підставою для порушення дисциплінарного провадження відносно адвоката.

Відтак, поширення відповідачем інформації стосовно того, що у діях адвоката ОСОБА_1 мало місце «відкрите і зухвале нехлюйство», «саботаж і відкрита зневага до законодавства, в умовах повної відсутності совісті і будь-якої відповідальності і кваліфікації», порушує його особисте немайнове право ділову репутацію, яка визначається як сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону, завдаючи діловій репутації шкоди.

Крім цього, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням доданим до матеріалів справи серії НОМЕР_1 , а тому відомості про поведінку позивача «тікав від мене, спотикаючись по рівним коридорам з метою ухилитись від спілкування зі мною», на думку суду, за своїм змістом є приниженням соціального статусу адвоката Дорошенко С. та як учасника бойових дій.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що інформація, поширена відповідачем стосовно ОСОБА_1 у претензії від 30.03.2017 року, яка надіслана на адресу Міністерства юстиції України, Верховної ради України, не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивача, так як ставить під сумнів порядність ОСОБА_1 та відповідність його професійної діяльності вимогам закону.

Відповідно до ч.5 ст. 277 ЦК України, якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що претензія ОСОБА_2 від 30.03.2017 року, була отримана Апаратом Верховної ради України 08.04.2017 року, про що свідчить печатка даної установи на претензії, то відповідно до вимог ч.5 ст. 277 ЦК України, поширена відповідачем інформація у претензії від 30.03.2017 року, повинна бути відкликана відповідачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов, в цій частині є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача спричиненої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п.27 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При визначенні моральної шкоди суд з`ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Згідно з п.9 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки позивачем доведений факт поширення відповідачем неправдивої інформації, то суд приходить до висновку, що підлягають до задоволення вимога позивача про стягнення спричиненої йому моральної шкоди.

Суд вважає, що позивачем доведено, що він відчував емоційний стрес, що спричинило позивачу додаткові моральні страждання та хвилювання, саме протиправні дії відповідача змусили використати своє право на захист своїх інтересів шляхом звернення до суду.

З огляду на викладені фактичні обставини справи, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 2 000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді, а розмір шкоди, заявлений позивачем в сумі 50 000 грн., з врахуванням фактичних обставин справи, на думку суду, є завищеним.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 2 203 грн., то такі не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведений факт настання збитків для позивача внаслідок розповсюдження недостовірної інформації відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між розповсюдженням недостовірної інформації та завданням шкоди, і, оскільки позивач ОСОБА_1 у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку не надав жодного доказу на підтвердження факту завдання йому матеріальної шкоди з вини відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення зазначеної вимоги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи належать витрати на судовий збір.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 19, 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 269, 270, ч. 1 ст. 271, ст. 275, ч. 1 ст. 277, ст..299 Цивільного кодексу України, п. 4, 5, 15, 18, 19, 20, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, шляхом відкликання звернення від 30.03.2017 року щодо адвоката Дорошенко Сергія Миколайовича, надісланого на адресу Верховної Ради України, Міністерства Юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 2 000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 09.07.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк