Справа № 454/787/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М.Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокалі подання державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Квашинської З.Л. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Сокальського РВ ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) звернувся в суд та просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Сокальського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №60991131 з виконання постанови про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 10 200грн.

Станом на даний час відомості про сплату вищевказаної заборгованості боржником у Сокальському РВ ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Львівській області відсутні.

Згідно п.8 ст.19 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" на Державну прикордонну службу покладається, крім іншого, запобігання та недопущення виїзду з України осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон здійснюється судом.

Дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні в державного виконавця Сокальського РВ ДВС ЗМУМЮ (м.Львів) Квашинської З.Л. перебуває виконавче провадження ВП №60991131 з примусового виконання постанови №454/2499/16 виданої Сокальським районним судом Львівської області 12.12.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 10 200грн. штрафу.

17.01.2020р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої із роз`ясненням прав та обов`язків скеровано на адресу боржника.

Державним виконавцем скеровано запити для виявлення майна боржника, джерел отримання доходу та відкритих рахунків в фінансових установах.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що державним виконавцем проведені усі дії щодо розшуку майна боржника, вищевказаний виконавчий документ не виконаний.

Зокрема, боржник до державного виконавця не з`явився, декларацію про майно та доходи не подав.

Крім цього, судом встановлено, що рухомого чи об`єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

З моменту ухвалення рішення про стягнення з боржника штрафу, а також видачі постанови, боржником не вжито жодних заходів з метою виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, адже пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Закон України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з ч.2, .ч. 4 ст.6 Закону "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання, покладеного на нього постановою суду зобов`язання.

Окрім цього, виходячи зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язання вказаного вище, права стягувача залишаються порушеними, в зв`язку з чим боржника слід тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта до сплати відповідної заборгованості.

Керуючись ст.ст.260, 441 ЦПК України,

у х в а л и в:

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до виконання покладених на нього зобов`язань згідно з постанови №454/2499/16 виданої 12.12.2016 року Сокальським районним судом Львівської області.

Обов`язок виконання ухвали суду покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Львівського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович