Справа № 536/1120/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Мудрої В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 липня 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований її онук ОСОБА_2 , але з 2014 року у будинку не проживає, не вносить плату за житлово-комунальні послуги, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй повноцінно користуватись своєю власністю.

Просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Установлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 31.01.2015 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Омельницькоїї сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 23.07.2019 року за №546 до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає АДРЕСА_1 входять: онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2014 року і по даний час відповідач не користується жилим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких він не користується спірним житлом, в судовому засіданні не встановлено. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, оскільки був відсутній в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Термін відсутності відповідача понад строки встановлені законом підтверджується актом від 23 липня 2019 року складеним депутатом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Рак Наталією Валентинівною за участі спеціаліста відділу охорони здоров`я, праці та соціального захисту населення Степанюк Тетяни Аркадіївни, майстра по благоустрою Притули Інни Іванівни. Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст.13, 81, 259, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко