Справа №345/4416/18
Провадження № 2/345/23/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

з участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який мотивує наступним. Згідно рішення виконавчого комітету Томашівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 25.12.2008 позивач виготовив свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Рішенням 11-ої сесії Томашівської сільської ради від 25.12.2008 ОСОБА_1 надано дозвіл на приватизацію, а рішенням 12-ої сесії Томашівської сільської ради від 02.10.2012 затверджено технічну документацію на передачу земельної ділянки площею 0,1873 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача, яким на частині земельної ділянки ОСОБА_1 , самовільно споруджено господарську будівлю. Дана самовільна забудова встановлена актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 10.02.2015. Однак, виявлені порушення відповідачем не усунуто та самовільна забудова продовжує знаходитися на частині земельної ділянки позивача.

ОСОБА_1 зазначає, що такі дії позивача порушують його права, як власника землі, адже він не може користуватися нею в повному обсязі, а тому просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача, що знаходиться по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно збудованої господарської споруди та стягнути судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_5 своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказав, що йому на праві власності належить домоволодіння, яке знаходиться на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності, а всі господарські будівлі знаходяться в її межах. При цьому, розташування існуючих будівель повністю відповідає розташуванню існуючих будівель вказаних на схематичному плані земельної ділянки технічного паспорту на домоволодіння. Також зазначає, що позовні вимоги позивача є некоректними, оскільки про демонтаж якої саме самовільно збудованої господарської споруди не вказано, а на його земельній ділянці є 2 літні кухні. Зважаючи на це просить суд постановити рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог та вирішити питання розподілу понесених судових витрат.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає наступне. Так, ОСОБА_1 є суміжним землекористувачем по сусідству із земельною ділянкою ОСОБА_5 , однак межі земельної ділянки останнього з позивачем та з суміжним землекористувачем ОСОБА_6 погоджено не було. Викликають зауваження і відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, рішення сесії Томашівської сільської ради від 11.04.2014 та від 21.08.2015 та кадастровий план від 2014. Як наслідок, сумнівною є копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_5 . Також в технічній документації на земельну ділянку вказано, що ділянка ОСОБА_5 становить 0, 25 га, хоч фактично ним загороджено 0, 34 га. Окрім цього, відповідач бажає видати самовільно збудовано літню кухню у 2008 за будову 1999.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов просили задоволити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив у зв`язку з його безпідставністю.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працював головою Томашівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області до червня 1998. Йому відомі сторони даної справи та існуючий між ними спір. Зокрема вважає, що ОСОБА_5 побудував літню кухню не домовившись про це з сусідами. На його думку, частина літньої кухні відповідача, яким сфальсифіковано ряд документів, частково побудована на земельній ділянці позивача.

Окрім цього, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 161), а тому ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.12.2019 провадження по даній справі зупинено до залучення до участі у справі його правонаступника чи законного представника (а.с. 169). Ухвалою суду від 19.05.2020 від приватного нотаріуса витребувано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_5 (а.с. 172). Вивчивши матеріали спадкової справи провадження у справі судом відновлено (а.с. 187) та ухвалою від 21.07.2020 замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на його правонаступника - належного відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 188-189).

Суд, вислухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. г ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Встановлено, що сторони по справі є сусідами та сусідніми землекористувачами. Відповідно до рішення виконавчого комітету Томашівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 25.12.2008 ОСОБА_1 надано дозвіл на оформлення права власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 на правах приватної власності в цілому (а.с. 38).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно (а.с. 39), що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 42) та технічною документацією (а.с. 91-106).

При цьому, в результаті проведених робіт уточнено площу належної позивачу земельної ділянки, яка становить 0, 1873 га (а.с. 93).

Відповідно до витягу з рішення 12 сесії Томашівської сільської ради від 02.10.2012 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів та передачу у власність ОСОБА_1 земельних ділянок загальною площею 0, 1873 га в тому числі 0, 1873 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (а.с. 4).

Однак, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Згідно ст. 391 ЦК власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Із зазначеним позовом може звернутися також особа, яка відповідно до закону або договору має право володіння та користування майном, у тому числі у випадку, коли зазначені перешкоди чиняться власником такого майна.

Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).

Постановою від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має застосовуватися принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає у тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього усі повноваження власника, визначені у ч. 1 ст. 317 ЦК України, зокрема набуває і право володіння. Відтак, враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Водночас суд зауважує, що позивач не надав суду правовстановлюючих документів на земельну ділянку, право на яку він захищає, тобто не довів наявність у нього права власності чи права користування земельною ділянкою, без чого в нього не може виникнути право на негаторний позов щодо захисту неіснуючого у нього права.

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 10.02.2015 встановлено, що будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_1 , яка межує з земельною ділянкою позивача, здійснено в 1999 без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги Закону України «Про основи містобудування» (а.с. 5).

На підставі вищевказаного акту 10.02.2015 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с. 6-7). Зокрема, згідно з даним приписом Управління вимагало усунути виявлене порушення до 10.02.2016 шляхом направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт або повернення до попереднього стану.

Позивач, посилаючись на вищевказаний акт та припис, зазначає, що відповідачем здійснено самовільне будівництво будівлі на частині його земельної ділянки.

Однак, з даного приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, ОСОБА_5 , на виконання вищевказаного припису, виданого Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, усунув виявлені порушення вимог Закону України «Про основи містобудування» та у відповідності до норм чинного законодавства, виготовив технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що по АДРЕСА_1 (а.с. 72-74).

Як наслідок, відповідачу на праві приватної власності належить домоволодіння, в склад якого входить житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, сарай, убиральня, ще одна літня кухня, ворота, 3 огорожі та криниця (а.с. 70-71). Право власності ОСОБА_5 також підтверджується технічною документацією на домоволодіння (а.с. 77-86) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

При цьому, те, що земельна ділянка, на якій знаходиться належне відповідачу домоволодіння, належить йому на праві приватної власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.01.2016 (а.с. 75) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 76).

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено ознаки самочинного будівництва, а саме: житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; кожна з наведених обставин є самостійною окремою ознакою самочинності будівництва, а наслідком здійснення такого будівництва за ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України є те, що особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього.

Законодавець, з врахуванням ч. 4 ст. 376 ЦК України, відокремив не тільки ознаки самочинності, але й навів окремі самостійні підстави та випадки звернення до суду в межах цивільних правовідносин для захисту своїх цивільних прав власником земельної ділянки та уповноваженим органом для захисту суспільного інтересу та прав третіх осіб у випадку допущених забудовником процедурних порушень, що є суттєвими для виникнення права на забудову та конструктивних, санітарних чи інших недоліків самого будівництва, зведеного об`єкта або відхилення спорудженого об`єкта від проекту.

Для правильного вирішення спору належить з`ясувати природу спірних правовідносин відповідно до підстав поданого позову, встановити наявність чи відсутність ознак самочинності згідно з приписами законодавства, наявність чи відсутність у зв`язку з цим порушених прав власника земельної ділянки, що підлягають судовому захисту.

Отже, з урахуванням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», суд виходить з того, що відповідач отримавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно (серія та номер : НОМЕР_2 від 16.01.2016), а саме: домоволодіння, в склад якого входить житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, сарай, убиральня, ще одна літня кухня, ворота, 3 огорожі та криниця, держава в особі державного реєстратора, офіційно визнала і підтвердила факт наявності у ОСОБА_8 речового права (права власності) на вищезазначене нерухоме майно.

За таких обставин, ОСОБА_5 на законних підставах належить право власності на домоволодіння, в склад якого входить житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, сарай, убиральня, ще одна літня кухня, ворота, 3 огорожі та криниця, які розташовані на земельній ділянці, яка на праві власності належить ОСОБА_8 (кадастровий номер :04:002:0232).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку пр о те, що літня кухня, яка на праві власності належать ОСОБА_8 , та яка розташована на земельній ділянці, яка також на праві власності належить ОСОБА_8 (кадастровий номер :04:002:0232), не є самочинним будівництвом у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України.

В поданій ОСОБА_1 відповіді на відзив на підтвердження своїх позовних вимог останній зазначає, що Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області доведено факт підробки приватизаційних документів працівниками Томашівської сільської ради по АДРЕСА_1 і розслідується кримінальне провадження № 0000948 за ст. 358 КК України (а.с. 121).

Однак, позивачем жодних документів, включаючи витяг з ЄДРДР, до матеріалів справи не долучено, а тому такі твердження судом до уваги не беруться.

Аналогічно суд до уваги не може брати посилання позивача та свідка на те, що технічна документація на спірну землю та інші документи на підставі яких ОСОБА_5 виготовлено правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами сфальсифіковано, оскільки згідно наявних матеріалів справи вони ніким не оспорювалися та не скасовувлися, а предметом спору в даному випадку є усунення перешкод в користуванні землею, а не оспорення рішень, на підставі яких такі документи виготовлено.

Щодо поданої ОСОБА_1 26.11.2020 заяви про викрадення саду та подвір`я його домоволодіння АДРЕСА_2 , згідно з технічною документацією (а.с. 91-106) в результаті проведених робіт уточнено площу належної позивачу земельної ділянки, яка становить 0, 1873 га (а.с. 93).

Також згідно витягу з рішення 12 сесії Томашівської сільської ради від 02.10.2012 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів та передачу у власність ОСОБА_1 земельних ділянок загальною площею 0, 1873 га в тому числі 0, 1873 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (а.с. 4).

Суд також вважає за необхідне вказати, що від позивача ОСОБА_1 04.12.2018 поступило клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи (а.с. 32-33), яке судом задоволено частково та призначено по даній справі судово-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлено запитання: чи відповідає будівельним нормам і правилам розміщення будівельної споруди (літньої кухні), спорудженої відповідачем ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ? Чи побудовані господарські споруди відповідача ОСОБА_5 п АДРЕСА_1 у межах його земельної ділянки чи поза ними? На час проведення експертизи провадження по даній справі зупинено.

Однак, в подальшому від ОСОБА_1 надійшла заява про відмову в залученні експерта на будівельно-технічну експертизу, оскільки оплачувати проведення експертизи він не буде (а.с. 131).

Така поведінка позивача призвела до затягування розгляду справи, зокрема зупинення провадження у справі на тривалий період часу.

Суд також зазначає, що позивачем не визначено взагалі будь-яких ідентифікуючих та індивідуальних ознак окремо визначеного самочинно збудованого майна та не конкретизовано споруду, яку він просить зобов`язати відповідача демонтувати.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що позивачем не доведено що належна відповідачу літня кухня, яка введена в експлуатацію, збудована самовільно та не доведено, що дана споруда по АДРЕСА_1 створює ОСОБА_1 перешкоди у використанні земельної ділянки, що перебуває в його постійному користуванні, то в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.12.2020.

СУДДЯ: