Справа № 214/4884/19
2/214/141/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

за участю представника позивача Шишова В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи

«Криворіжгаз» Мартинової Н.Ю.

за участю представника відповідача ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» Угринович

Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання дій незаконними, покладення зобов`язань, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор Газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі за текстом «АТ») та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (далі за текстом «ТОВ»), в якому просить: визнати незаконними дії ПАТ Криворіжгаз» щодо об`єднання в березні 2018 року особових рахунків № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , по об`єкту споживання - квартира АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ відновити становище, яке існувало по об`єкту споживання квартирі АДРЕСА_1 до 1 березня 2018 року, шляхом відновлення з 01 березня 2018 року наявності окремих особових рахунків за № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 ; зобов`язати АТ та ТОВ з 1 березня 2018 року здійснити перерахунок об`ємів розподіленого/поставленого природного газу та заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 без урахування заборгованості особового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує наступне. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 21.05.2015 № 1587, з 01.07.2015 ПАТ «Криворіжгаз» анульовано дію ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. Вважає, що таким чином за відсутності відповідної ліцензії ПАТ «Криворіжгаз» з 07.01.2015 року не має права здійснювати діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом, але залишається газорозподільною компанією. Рішенням НКРЕКП від 21.05.2015 №1588 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом з 01.07.2015 на території м. Дніпропетровська та Дніпропетровської області, с. Темирівка Гуляйпольського району Запорізької області та с. Радянське Кобилянського району Полтавської області». Він, позивач, є споживачем природного газу за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_1 , що належить мені на праві приватної спільної часткової власності з відкритим ПАТ «Криворіжгаз» на моє ім`я особового рахунку № НОМЕР_1 . У іншого наймача квартири ОСОБА_2 у ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» для оплати послуг з газопостачання був відкритий окремий особовий рахунок № НОМЕР_3 . В березні 2018 року ПАТ «Криворіжгаз» було здійснено об`єднання особових рахунків в один діючий за № НОМЕР_1 , в наслідок чого на його, позивача, рахунку перед ПАТ «Криворіжгаз» утворилась заборгованість в розмірі 3668 грн. 76 коп. Вказує, що до об`єднання рахунків, заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_4 споживача ОСОБА_1 перед постачальником природного газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» станом на 01.03.2018 складала 10055 грн. 30 коп. Зазначає, що оператор газорозподільних систем ПАТ «Криворіжгаз» фактично приєднав особовий рахунок іншого співвласника ОСОБА_2 за № НОМЕР_3 до його, позивача, особового рахунку № НОМЕР_1 , в наслідок чого на останньому утворилась заборгованість перед постачальником ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в загальному розмірі 13724 грн.08. Не погоджуючись з рішенням ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», 11.05.2018 р. звернувся з позовною заявою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якій просив суд визнати незаконними дії постачальника щодо нарахування на особовий рахунок заборгованості та зобов`язати виключити зазначену заборгованість. 24 жовтня 2018 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 214/2996/18, що 23 січня 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду залишено без змін, у задоволені позову було відмовлено. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25.03.2019, у відкритті провадження по справі № 214/2996/18 відмовлено через її малозначність. Як на підставу відмови в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанції вказували на невірно обраний спосіб захисту, а саме суд апеляційної інстанції зазначив: «Вказане об`єднання особових рахунків позивачем оскаржено не було, з претензіями щодо дотримання відповідачами стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг позивач не звертався. Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не мав права без згоди позивача, об`єднувати особові рахунки, оскільки позовних вимог щодо визнання незаконними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по об`єднанню особових рахунків, позивачем заявлено не було, в той час як відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках». Враховуючи висновки судів, він, позивач, ОСОБА_1 , змушений звернутись до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для визнання дій ПАТ «Криворіжгаз» щодо об`єднання особових рахунків незаконнми виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Квартира АДРЕСА_1 , перебуває у його, позивача володінні Ѕ частина, та інших осіб, зокрема доньки ОСОБА_2 . Зазначена квартира устаткована однією газовою плитою та до березня 2018 року мала двох окремих споживачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з окремо відкритими особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Відкриття особових рахунків здійснювалось ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до п.32 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (далі Правила 2246), що втратили чинність 16.07.2016 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 13.07.2016 № 442. Отже, квартира АДРЕСА_1 , до березня 2018 року мала двох споживачів, які є її співвласниками, та кожен окремо несли відповідальність перед газопостачальною організацією за виконання зобов`язання по сплаті за використаний газ. 27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496. Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п.10 розділу ІІІ Правил 2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. НКРЕКП у своєму листі від 23.02.2018 № 1549/16/9-18 на його звернення, зазначає наступне: «Таким чином, у разі якщо один об`єкт (квартира) має одну поштову адресу та належить двом та більше власникам, надання послуг з газопостачання має здійснюватися на підставі одного договору про надання послуг з газопостачання, укладеного між газопостачальним підприємством та одним із співвласників (за згодою інших співвласників), та відкривається один особовий рахунок. За даними, ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», за вказаною адресою були надіслані заява-приєднання до умов договору постачання природного газу та заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу, які були підписані Вами 28.11.2016 та 23.02.2016. Разом з тим, гр. ОСОБА_2 заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу та заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу не було підписано та оплату за спожитий природний газ здійснено не було. Вказує, що у вищезазначених підписаних заявах-приєднання до умов договору постачання природного газу відсутні погоджувальні підписи щодо згоди співвласників на укладення договору. Зазначає, що, ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не було надано до НКРЕКП пояснень щодо причин не приведення договірних відносин та відкриття одного особового рахунку за вищезазначеною адресою відповідно до вимог нормативно-правових актів. Наполягає, що за відсутності підписаної заяви-приєднання ОСОБА_2 та її погоджувального підпису щодо згоди на укладання одного договору, ПАТ «Криворіжгаз» не мало право здійснювати дії, що не передбачені Правилами 2496, а саме об`єднувати особові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . Нормативним актом, яким є Правила 2496, не передбачено вчинення Оператором ГРМ та Постачальником природного газу, таких дій, як об`єднання особових рахунків. Відповідно до п.4 розділу ІІІ Кодексу ГРС, за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідно до п.22 розділу ІІІ Правил, побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи та забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до п. 30 Правил 2496, у разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Вказує, що аналізуючи зазначені пункти Правил 2496, за відсутності підписаної заяви-приєднання ОСОБА_2 , факту згоди на приєднання до договору, остання, як споживач не мала права на постачання/розподіл природного газу, що в свою чергу, враховуючи двох споживачів за однією газовою плитою квартири, давало право ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» для стягнення заборгованості в судовому порядку та не давало підстав для об`єднання особових рахунків № НОМЕР_1 та № 033018808. Крім того, ОСОБА_2 та дев`ять зареєстрованих нею осіб з 2005 року по теперішній час за адресою: квартира АДРЕСА_1 , не проживають.

Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року провадження по даній справі закрито в частині позовних вимог про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 1 березня 2018 року здійснити перерахунок об`ємів розподіленого/поставленого природного газу та заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 без урахування заборгованості особового рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , за об`єктом споживання - квартира АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи, які задоволені.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Також підтвердив зміст додаткових пояснень, в яких зазначив наступне. 25 жовтня 2019 року в ході розгляду вищезазначеної справи в суді, надаючи пояснення, відповідачі посилались на тотожність даної позовної заяви з позовною заявою по справі № 214/2996/18 за якою 24 жовтня 2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення по справі, яким досліджувались обставини викладені в справі № 214/4884/19, як підставу для відмови в задоволенні позову. Вважає посилання АТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на тотожність позовів у справі № 214/4884/19 та справі № 214/2996/18, як підставу для відмови в задоволенні позову, неаргументованими, з наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. У своїй постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 372/2230/17 Верховний Суд у складі другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Стосовно тотожності позовів, Верховний Суд у вищезазначеній постанові роз`яснює, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору». Правовими вимогами у справі № 214/2996/18 було: визнання незаконними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування заборгованості та зобов`язання виключити заборгованість з особового рахунку, натомість у справі №214/4884/19 правовими вимогами є: визнання незаконними дій ПАТ «Криворіжгаз» щодо об`єднання особових рахунків, відновлення АТ «Криворіжгаз» становища що існувало до об`єднання, зобов`язання АТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз» здійснити перерахунок об`ємів природного газу та заборгованості по особовому рахунку. Наполягає, що в справах № 214/2996/18 та № 214/4884/19 різний (нетотожний) предмет спору, що зокрема, підтверджує Дніпровський апеляційний суд у своїй постанові по справі № 214/2996/18 зазначаючи наступне: «Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не мав права без згоди позивача, об`єднувати особові рахунки, оскільки позовних вимог щодо визнання незаконними дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» по об`єднанню особових рахунків, позивачем заявлено не було, в той час як відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках».

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та підтвердив його зміст.

У судовому засіданні представник відповідача АТ позов не визнала. При цьому підтвердила зміст відзиву, згідно якого вказала наступне. Відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ АТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні АТ «Криворіжгаз». Відповідно до абзацу 1 ч. 6 Розділу VII Закону України «Про ринок природного газу», введеного в дію з 01.10.2015, провадження діяльності з постачання та розподілу природного газу здійснюється на підставі чинних ліцензій, що були видані до дня введення в дію цього Закону, протягом трьох місяців після затвердження ліцензійних умов на провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з положеннями цього Закону. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, які набрали чинності з 26.03.2017. З метою приведення господарської діяльності з розподілу природного газу у відповідність до вимог законів України «Про ринок природного газу», «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, АТ «КРИВОРІЖГАЗ» подало до НКРЕКП заяву (вх. НКРЕКП від 19.06.2017 № ЛГ-246/17) про отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. У зв`язку з вищевикладеним АТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Криворіжгаз». В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі Кодекс), зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем відповідач АТ є оператором ГРМ. Згідно п.4 гл.1 Кодексу, власник юридична особа, або фізична особа, або фізична особа - підприємець, яка на законних підставах володіє та користується об`єктом, зокрема газовими мережами або об`єктом газорозподільної системи; побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498. Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Зазначає, що факт приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу споживання природного газу підтверджується його підписом на заяві приєднання до умов договору розподілу природного газу (копія додається). Відповідно до п. 1 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року (далі Правила), ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Наполягає, що ТОВ, відповідно до Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу», є гарантованим постачальником природного газу в м. Кривий Ріг. Відповідно п. 5 ч. 4 розділу 9 Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Вказує, що АТ та ТОВ є двома окремими товариствами. АТ «Криворіжгаз» з 01.07.2015 року є Оператором ГРМ, який передає постачальнику ТОВ «Дніпропетровськга збут» обсяги спожитого природного газу та здійснює нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, а ТОВ «Дніпропетровсьгаз збут» здійснює нарахування до сплати за спожитий природний газ. Згідно п. 4 гл. 1 Розділу І Кодексу, Регулятор Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з пп. 1 п.6 Положення про НКРЕКП, затвердженого указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій. Відповідно до абз. 2 та 3 п. 13 вищевказаного Положення рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. За даними АТ «Криворіжгаз» до березня 2018 року за адресою позивача по АДРЕСА_2 було зареєстровано два особових рахунки, а саме: № НОМЕР_1 на ім`я позивача та № НОМЕР_4 відкрито на ім`я ОСОБА_2 . Відповідно до п. 1 глави 3 розділу 6 Кодексу за однією поштовою адресою укладається один договір розподілу природного газу з побутовим споживачем. Згідно п. 10 Розділу ІІІ Правил, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. Вказує, що квартира за адресою позивача обладнана однією газовою плитою. Згідно рекомендацій НКРЕКП за вих. №1549/16/9-18 від 23.02.2018 року, АТ та ТОВ було зазначено про необхідність приведення договірних відносин та відкриття одного особового рахунку по АДРЕСА_2 відповідно до нормативно-правових актів. Вказує, що рішення НКРЕКП є обов`язковими для виконання, а тому АТ не може не дотримуватись їх рекомендацій. На виконання зазначених рекомендацій НКРЕКП, в березні 2018 року АТ «Кривіріжгаз» було здійснено об`єднання особових рахунків в один діючий, а саме НОМЕР_1 . Наполягає, що в діях АТ щодо об`єднання особових рахунків № № НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 в один діючий НОМЕР_1 жодних порушень не вбачається. Щодо посилання позивача на не проживання зареєстрованих осіб, вказує, що відповідно до п. 3 Розділу 7 Глави 9 Кодексу споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті. У разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами. Наполягає, що на позивача по справі покладено обов`язок повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, в тому числі, тимчасового не проживання зареєстрованих осіб, проте, Позивачем такої інформації до АТ «Криворіжгаз» надано не було. Вважає, що роз`єднання особових рахунків, тобто укладання за адресою позивача 2-х договорів розподілу природного газу суперечить нормам чинного законодавства України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказує, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа № 214/2996/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Криворіжгаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії з наступними позовними вимогами: визнати незаконними дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування ОСОБА_1 на відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 по 1/2 частині квартири за адресою АДРЕСА_2 , заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн.; зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виключити з відкритого на ім`я ОСОБА_1 особового рахунку НОМЕР_1 по 1/2 частині квартири за адресою АДРЕСА_2 , незаконно нараховану заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 214/2996/18 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі. Зазначене рішення суду залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.01.2019 року. Вказаною постановою встановлено наступні обставини: «Таким чином, оскільки за адресою: АДРЕСА_2 , було відкрито два особових рахунки, з метою приведення правовідносин між газопостачальним підприємством та ОСОБА_1 до вимог діючих нормативних актів, здійснено об`єднання цих рахунків в один за № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ». Наполягає, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Дніпровським апеляційним судом по справі № 214/2996/18 встановлено, що об`єднання особових рахунків відбулось з метою приведення правовідносин до вимог діючих нормативних актів. Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При цьому, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає в першочерговому з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Процесуально-правовий аспект захисту прав полягає у здійсненні їх захисту способом, визначеним законом. У зв`язку з цим важливим є з`ясування питання щодо того, про який саме захист прав та від яких конкретно порушень йдеться. Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплений перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Вказує, що з урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України пред`явлення позову по справі 214/4884/19 про визнання незаконними дій щодо об`єднання особових рахунків, зобов`язання відновити становище яке існувало по об`єкту споживача шляхом відновлення наявності окремих особових рахунків, зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів розподіленого/поставленого природного газу, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав. В подальшому представник відповідача АТ до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належно повідомлена.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ позов не визнала. При цьому підтвердила зміст відзиву, відповідно до якого 06.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП № 2496, які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Відповідно до п. 2 розділу 3 Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно п. 4 розділу 3 Правил постачання природного газу, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднання та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Як було встановлено Дніпровським апеляційним судом в постанові від 23.01.2019 по справі № 214/2996/18 ОСОБА_1 є споживачем природного газу по АДРЕСА_2 , що підтверджується його підписом на заяві приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Вказує що із заяви-приєднання, підписаної ОСОБА_1 , вбачається, інші співвласники житлового приміщення надали згоду на її підписання ОСОБА_1 .. За вказаною адресою зареєстровано НОМЕР_5 осіб, квартира устаткована однією плитою газовою. Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та п.4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем). Відповідно до п. 1 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року (далі Правила), ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Наполягає, що з вищевикладеного слідує, що ТОВ, відповідно до Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу», є гарантованим постачальником природного газу в м. Кривий Ріг. Відповідно п. 5 ч. 4 розділу 9 Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Зазначає, що АТ - Оператор газорозподільних систем, який зокрема, здійснює облік спожитого природного газу, зокрема визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а ТОВ - постачальних із спеціальними обов`язками, який, зокрема, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ за даними Оператора ГРМ і збір коштів за використаний природний газ по населенню. Станом на 01.07.2015 року за адресою по АДРЕСА_2 було відкрито два особових рахунка: рахунок № НОМЕР_6 було відкрито на ім`я ОСОБА_1 та особовий рахунок № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 . Згідно п. 10 Розділу ІІІ Правил, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. Точка комерційного обліку межа балансової належності, відносно якої за допомогою комерційного вузла обліку та/або інших регламентованих процедур у передбачених Кодексом випадках визначається об`єм (обсяг) передачі чи розподілу (споживання/постачання) природного газу за певний період, а межа балансової належності точка розмежування газових мереж між суміжними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання-передача природного газу (п. 4 Глава 1 Розділ 1). Як вбачається з вищевикладеного розподіл об`єму природного газу за адресою Позивача здійснюється через одну точку/межу балансової належності. В березні 2018 року на виконання вимог п.10 Розділу ІІІ Правил та рекомендацій НКРЕКП від 23.02.2018 року №1549/16/9-18 (копія міститься в матеріалах справи), за адресою позивача по АДРЕСА_2 , Оператором ГРМ об`єднано два особові рахунки№ НОМЕР_1 та № НОМЕР_4 та відкрито один особовий рахунок по сплаті за послуги з газопостачання № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п.5.ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В подальшому, 5 березня 2020 року, представник відповідача ТОВ до суду не з`явилася.

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

У судовому засіданні безпосередньої досліджені наступні докази: свідоцтво про право власності на житло (а.с.8), технічний паспорт (а.с.9), паспорт ОСОБА_2 (а.с.10), повідомлення ТОВ від 2 квітня 2018 року (а.с.11), акти звірки (а.с.12, 13), постанова апеляційного суду (а.с.14-16), повідомлення від НКРЕКП від 23 лютого 2018 року (а.с.17-20), довідка МСЕК (а.с.21), акт (а.с.22), заява-приєднання (а.с.33), інформація про зареєстрований осіб (а.с.34, 47), розрахунок заборгованості (а.с.35-36), повідомлення від ТОВ від 15 березня 2018 року (а.с.37-38), інформація (а.с.39), заява-приєднання (а.с.48), виписки із протоколу (а.с.68).

Також у судовому засіданні оглянута цивільна справа 214/2996/18, з якої до матеріалів даної справи долучені: позовна заява (а.с.113-116).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами наступні: свідоцтво про право власності на житло (а.с.8), технічний паспорт (а.с.9), паспорт ОСОБА_2 (а.с.10), інформацію (а.с.34, 47), так як ці докази підтверджують право власності ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 та реєстрацію в квартирі ОСОБА_2 .

Суд вважає належними доказами наступні: повідомлення ТОВ від 2 квітня 2018 року (а.с.11), повідомлення від ТОВ від 15 березня 2018 року (а.с.37-38), повідомлення від НКРЕКП від 23 лютого 2018 року (а.с.17-20), так як ці докази стосуються об`єднання рахунків.

Суд вважає належними доказами наступні: акти звірки (а.с.12, 13), розрахунок заборгованості (а.с.35-36), інформацію (а.с.39), так як ці докази стосуються ставлення відповідачів до наявності у позивача боргу.

Суд вважає належними доказами: заяву-приєднання (а.с.33) та заяву-приєднання (а.с.48), так як ці докази стосуються укладення договору постачання та вжиття заходів щодо укладення нового договору постачання з позивачем.

Суд вважає належним доказом виписку із протоколу (а.с.68), так як цей доказ стосується зміни договору найму квартири АДРЕСА_1 .

Суд вважає належними доказами наступні: позовну заяву (а.с.113-116), постанову апеляційного суду (а.с.14-16), так як ці докази стосуються звернення позивача до суду.

Суд вважає неналежними доказами: довідку (а.с.21), акт (а.с.22), так як ці докази не стосуються предмету доказування.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає допустимими доказами досліджені у судовому засіданні вказані вище письмові докази, які визнані належними, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що показання свідків та досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані належними та допустимими, є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

АТ проводить господарську діяльність з розподілу природного газу на території м. Кривого Рогу, що вбачається з позову, не заперечується учасниками.

17 лютого 1989 року було змінено договір найму квартирі АДРЕСА_1 , позивачу дозволено укласти договір найму на кімнату площею 27,6 кв.м., що встановлено виписками (а.с.68).

Позивач є споживачем природного газу в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної спільної часткової власності та на нього відкритий ПАТ «Криворіжгаз» особовий рахунок № НОМЕР_1 . Вказані обставини встановлені свідоцтвом (а.с.8), технічним паспортом (а.с.9) та визнаються сторонами.

ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, для оплати послуг з газопостачання на неї був відкритий окремий особовий рахунок № НОМЕР_3 , що встановлено паспортом (а.с.10), визнається сторонами.

23 лютого 2016 року позивач підписав заяву-приєднання, що встановлено цією заявою(а.с.33).

23 лютого 2018 року НКРЕКП на звернення позивача повідомило йому та відповідачам, що у разі якщо один об`єкт (квартира) має одну поштову адресу та належить двом та більше власникам, надання послуг з газопостачання має здійснюватися на підставі одного договору про надання послуг з газопостачання, укладеного між газопостачальним підприємством та одним із співвласників (за згодою інших співвласників), та відкривається один особовий рахунок. Вказані обставини встановлені повідомленням (а.с.17-20).

15 березня 2018 року ТОВ повідомило позивача про необхідність врегулювання договірних відносин, що встановлено повідомленням (а.с.37-38).

26 березня 2018 року позивач висловив незгоду з заявою-приєднанням, що встановлено цією заявою (а.с.48).

2 квітня 2018 року ТОВ повідомило позивача про необхідність врегулювання договірних відносин, що встановлено повідомленням (а.с.11).

В березні 2018 року ПАТ «Криворіжгаз» було здійснено об`єднання вказаних особових рахунків в один діючий за № НОМЕР_1 , що визнається сторонами.

До об`єднання рахунків, заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_4 споживача ОСОБА_2 перед постачальником природного газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» станом на 01.03.2018 складала 10055 грн. 30 коп., перед ПАТ «Криворіжгаз» - 3668 грн. 76 коп., що визнається сторонами. До об`єднання рахунків, заборгованість по особовому рахунку позивача станом на 01.03.2018 складала: перед ПАТ «Кривоіжгаз» - 168 грн. 35 коп., перед ТОВ 58 грн. 42 коп., що встановлено повідомленням (а.с.11), актами (а.с.12, 13), інформації (а.с.39), визнається сторонами.

Внаслідок об`єднання рахунків по особового рахунку № НОМЕР_1 за позивачем обліковується заборгованість перед постачальником ТОВ в загальному розмірі 13724 грн.08., що встановлено розрахунком (а.с.35-36),

11 травня 2018 року позивач звернувся з позовною заявою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якій просив суд визнати незаконними дії постачальника щодо нарахування на особовий рахунок заборгованості та зобов`язати виключити зазначену заборгованість. 24 жовтня 2018 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яке 23 січня 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду залишено без змін, у задоволені позову було відмовлено. Вказані обставини встановлені позовною заявою (а.с.113-116), постановою апеляційного суду (а.с.14-16).

До взаємин між сторонами належить застосувати норми Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про ринок природного газу».

Як передбачено ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як передбачено ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.19 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 20 цього Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 Цивільного кодексу України, в тому числі договорів та інших правочинів.

Нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язків для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності позивача та інших осіб.

Зазначена квартира устаткована однією газовою плитою та до березня 2018 року мала двох окремих споживачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з окремо відкритими особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Відкриття особових рахунків здійснювалось ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до п.32 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246, що втратили чинність 16.07.2016 згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 13.07.2016 № 442.

Вказана квартира до березня 2018 року мала двох споживачів, які є її співвласниками, та кожен окремо несли відповідальність перед газопостачальною організацією за виконання зобов`язання по сплаті за використаний газ. Таке становище відповідало вимогам ст. ст.322, 714 ЦК України.

До березня 2018 року позивач, виконуючи свої обов`язки, як споживач та як співвласник вказаної квартири, мав заборгованість перед ПАТ «Криворіжгаз» - 168 грн. 35 коп., перед ТОВ 58 грн. 42 коп., яка рахувалися за його особистим рахунком.

До березня 2018 року заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_4 споживача ОСОБА_2 перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» складала 10055 грн. 30 коп., перед ПАТ «Криворіжгаз» - 3668 грн. 76 коп.

27 листопада 2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (далі за текстом «Правила 2496» .

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Правил 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Правил 2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу.

У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

У судовому засіданні встановлено, що позивач підписав заяву-приєднання 23 лютого 2016 року, та 26 березня 2018 року позивач висловив незгоду з заявою-приєднанням.

Отже підстави для укладення одного договору були відсутні, внаслідок незгоди на це позивача та відсутності письмової згоди всіх інших співвласників та користувачів.

Правила 2496 не передбачають об`єднання рахунків, отже ПАТ «Криворіжгаз» не мало право здійснювати дії, що не передбачені Правилами 2496, а саме об`єднувати особові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 30 Правил 2496, у разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач ТОВ не досягли згоди щодо укладення договору, тому відповідно до п. 30 Правил 2496, мали звернутися до суду.

Відсутність домовленості на укладення з позивачем договору, не давало підстав для об`єднання особових рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Внаслідок об`єднання вказаних рахунків по особового рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість позивача перед постачальником ТОВ в загальному розмірі 13724 грн. 08 коп., до якої входить заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у сумі 10055 грн. 30 коп. та перед ПАТ «Криворіжгаз» у сумі 3668 грн. 76 коп. Вказана обставина суперечить, передбаченій ст. 3 ЦК України такій засаді цивільного законодавства як справедливість, оскільки борги у розмірі 10055 грн. 30 коп. та 3668 грн. 76 коп. виникли не в наслідок його дій, а внаслідок дій іншої особи.

Оцінюючи пояснення АТ, що дії з об`єднання рахунків були вчинені згідно рекомендацій НКРЕКП за вих. №1549/16/9-18 від 23.02.2018 року, яким АТ та ТОВ було зазначено про необхідність приведення договірних відносин та відкриття одного особового рахунку по АДРЕСА_2 відповідно до нормативно-правових актів суд виходить з наступного. На переконання суду, на виконання таких рекомендацій, АТ повинно було вжити заходи в першу чергу щодо укладення одного договору, а саме досягнення згоди на це позивача та згоди всіх інших співвласників та користувачів, а при не досягненні такої згоди мали звернутися до суду. Тому ці пояснення суд вважає необґрунтованими та не приймає їх до уваги.

Оцінюючи твердження представника відповідача про те, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Дніпровським апеляційним судом по справі № 214/2996/18 встановлено, що об`єднання особових рахунків відбулось з метою приведення правовідносин до вимог діючих нормативних актів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В рішенні апеляційного суду зазначено, що було здійснено об`єднання двох рахунків з метою приведення правовідносин до вимог нормативних актів, що ці дії позивачем не були оскаржені. Отже твердження про те, що судом дії з об`єднання рахунків визнані такими, що відповідають законодавству, не відповідає дійсності, так як в цьому рішенні не зазначено, що такі дії відповідають закону, а зазначена мета вчинення таких дій. На переконання суду, правова оцінка певної обставини, події, факту, наведена іншим судом в іншому судовому рішенні не є обставиною в розумінні ст.82 ЦПК України і не обмежує права суду, який розглядає справу, надати свою, іншу оцінку цій події, факту, обставині. Тому вказане твердження представника відповідача, суд вважає необґрунтованим та не приймає його до уваги.

Суд також приймає до уваги положення ст.255 ч.1 п.3 ЦПК України, згідно якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Суд вважає, що предмет спору по справі, яка розглядається, а саме позовні вимоги, які належить вирішити та предмет спору, по справі, по якій є рішення, що набрало законної сили, не є тотожними, а тому підстав для залишення позову без розгляду, не мається. Так по справі, яка розглянута, позивач просив визнати незаконними дії щодо нарахування заборгованості та виключення заборгованості. По справі, яка розглядається, належить вирішити позовні вимоги про визнання незаконними дій щодо об`єднання рахунків та відновлення становища.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду за захистом своїх прав.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплені такі способи здійснення захисту як припинення дії, яка порушує право та відновлення становища яке існувало по об`єкту споживача шляхом відновлення наявності окремих особових рахунків. Позовні вимоги відповідають вказаним способам захисту.

Отже, вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів та дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.

Суд вважає, що задоволення позову буде відповідати такій, передбаченій ст. 3 ЦК України, засаді цивільного законодавства, як справедливість.

Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача АТ належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.8 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 322, 350, 360, 509, 526, 626, 629 ЦК України, ст.ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1, 2, 3, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», ст.ст.5, 12, 13, 133, 141, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (7, знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 1) та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (код ЄРДПОУ 39572642, знаходиться за адресою:, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2) про визнання дій незаконними, покладення зобов`язань задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз»щодо об`єднання в березні 2018 року особових рахунків: № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 , по об`єкту споживання - квартира АДРЕСА_1 .

Зобов`язати акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відновити становище, яке існувало по об`єкту споживання квартирі АДРЕСА_1 до 1 березня 2018 року, шляхом відновлення з 1 березня 2018 року наявності окремих особових рахунків: за № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , та № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_2 .

Стягнути з акціонерного товариства «Криворіжгаз» на користь держави судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 березня 2020 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов