Провадження № 22-ц/4808/440/20
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду, постановлену у складі судді Хоминець М.М. 29 січня 2020 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

06.11.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Заява мотивована тим, що 13.07.2017 року Тисменицьким районним судом на підставі рішення цього суду від 31.01.2017 року видано виконавчий лист №344/10759/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 464 314,08 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 135 480 грн. заборгованості за кредитом, 113 338,45 грн. заборгованості по відсотках, 6 571,91 грн. пені, 13 941,05 грн. 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання, 5 750,28 грн. 3% річних за прострочення сплати відсотків, 123 141,99 грн. індексації простроченої заборгованості по основному зобов`язанню, 66 090,40 грн. індексації простроченої заборгованості по нарахованих відсотках. Вказаний виконавчий лист знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. 15.04.2019 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» укладено договір №308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним портфелем у кількості 725 кредитних договорів. Згідно вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» стало новим кредитором за кредитним договором №3412 від 19.04.2007 року, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , та має право на заміну сторони виконавчого провадження.

Посилаючись на наведене, заявник просив замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а саме замінити ПАТ «Брокбізнесбанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс».

Ухвалою Тисменицького районного суду від 29.01.2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» задоволено частково.

Замінено стягувача, а саме ПАТ «Брокбізнесбанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», у виконавчому провадженні №58365603 з примусового виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду Івано-Франківської області №344/10759/13-ц від 13.07.2017 року, виданого згідно рішення цього суду від 31.01.2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором на суму викуплених прав вимоги у розмірі 361 306,19 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» викупив у первісного кредитора ПАТ «Брокбізнесбанк» право вимоги за кредитним договором №3412 від 19.04.2007 року, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , на загальну суму 361 306,19 грн., а тому заява про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні підлягає до часткового задоволення на суму викуплених прав вимоги у розмірі 361 306,19 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу про заміну стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у зв`язку з укладеннями між ними договору про відступлення прав вимоги від 15.04.2019 року, суд першої інстанції не врахував положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України та висновки Верховного Суду про те, що поняття «заміна сторони її правонаступником» та «заміна кредитора новим кредитором» не є тотожними поняттями. Суд неправомірно не взяв до уваги долучений ним до матеріалів справи лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про те, що правонаступників ПАТ «Брокбізнесбанк» не визначено та не існує. Крім того, висновки суду прямо суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким не передбачено правонаступництва на стадії ліквідації банку.

Апелянт також вважає безпідставним висновок суду про те, що повідомлення про заміну кредитора було надіслане йому заявником ще в травні 2019 року, оскільки матеріали справи жодних належних доказів на підтвердження наведеного не містять. Відповідно, в рамках вимог ст. 518 ЦК України він має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Даним правом він скористався, надавши письмові заперечення на заяву ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» та долучивши до матеріалів справи розрахунки безспірного розміру його заборгованості перед АТ «Брокбізнесбанк», на який може претендувати новий кредитор. Однак, суд його доводи та докази до уваги не взяв, а зіслався лише на поданий заявником реєстр вимог кредитора зі списком боржників, протокол електронного аукціону і платіжне доручення про сплату викупленого боргу на загальну суму більше як 14 млн. грн. в цілому за пул активів в кількості 725 кредитних договорів. При цьому, ні в протоколі електронного аукціону, ні в договорі відступлення прав вимоги, ні в платіжному дорученні не конкретизується окремо особа ОСОБА_1 , як позичальника, та не зазначено вартості суми боргу, яка дійсно викуплена переможцем торгів і стосується конкретно даної справи.

Судом, на думку апелянта, не надано оцінки і тій обставині, що розмір заявленої новим кредитором грошової вимоги в частині заборгованості по відсотках, який згідно реєстру вимог кредитора становить 225 826,19 грн., не відповідає заборгованості по відсотках, визначеній рішенням Тисменицького районного суду від 31.01.2017 року в розмірі 113 338,45 грн. З урахуванням вимог ст. 514 ЦК України та правової позиції Вищого господарського суду України, висловленої в постанові від 13.06.2017 року у справі №914/2743/16 про те, що новий кредитор, якому відступлено право вимоги до боржника, має право вимоги лише щодо суми основного боргу та нарахованих банком відсотків, можлива сума заборгованості, яка переходить до нового кредитора, складає 248 818,45 грн. (135 480 грн. тіло кредиту + 113 338,45 грн. відсотки), а не 361 306,19 грн., як вказано в реєстрі вимог кредитора.

З наведених підстав апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, заяву ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником залишити без задоволення.

Заявник правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.07.2017 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області на підставі рішення цього суду від 31.01.2017 року, яке набрало законної сили, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 464 314,08 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається з 135 480 грн. заборгованості за кредитом, 113 338,45 грн. заборгованості по відсотках, 6 571,91 грн. пені, 13 941,05 грн. 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання, 5 750,28 грн. 3% річних за прострочення сплати відсотків, 123 141,99 грн. індексації простроченої заборгованості по основному зобов`язанню, 66 090,40 грн. індексації простроченої заборгованості по нарахованих відсотках, та судових витрат (т. 2 а.с. 215).

Вказаний виконавчий лист стягувачем звернуто до примусового виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. від 12.02.2019 року відкрито виконавче провадження №58365603 з виконання даного виконавчого листа (т. 2 а.с. 216).

22.03.2019 року були проведені відкриті торги (аукціон) щодо продажу активів (майна) ПАТ «Брокбізнесбанк».

Згідно копії протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-02-27-000125-b від 22.03.2019 року переможцем електронного аукціону стало ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», яке 10.04.2019 року сплатило 15 682 450 грн. на користь ліквідатора АТ «Брокбізнесбанк» за пул активів згідно протоколу електронних торгів від 22.03.2019 року, що підтверджується копією платіжного доручення №603 від 10.04.2019 року (т. 3 а.с. 15-17).

15.04.2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» укладено договір №308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» стало новим кредитором за кредитним договором №3412, укладеним 19.04.2007 року між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 . Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення прав вимоги, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору (т. 3 а.с. 18-21).

Відповідно до акту прийому-передачі №10 до договору №308 про відступлення прав вимоги від 15.04.2019 року банк передав, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» прийняв документи кредитних справ та договорів забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, у тому числі щодо позичальника ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 80).

Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.10.2019 року №24-17086 підтверджено відступлення права вимоги від АТ «Брокбізнесбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» щодо боржника ОСОБА_1 у складі пулу активів, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами (т. 2 а.с. 220).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема, п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що право вимоги АТ «Брокбізнесбанк» до боржника ОСОБА_1 передано на підставі договору №308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.04.2019 року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про заміну стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс».

При цьому, суд правильно врахував, що новий кредитор викупив у первісного кредитора право вимоги за кредитним договором №3412 від 19.04.2007 року, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , на загальну суму 361 306,19 грн., а тому заява про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні підлягає до часткового задоволення на суму викуплених прав вимоги у розмірі 361 306,19 грн.

Доводи апелянта про те, що постановляючи оскаржувану ухвалу про заміну стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у зв`язку з укладеннями між ними договору про відступлення прав вимоги від 15.04.2019 року, суд першої інстанції не врахував, що поняття «заміна сторони її правонаступником» та «заміна кредитора новим кредитором» не є тотожними поняттями, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13.

Посилання апелянта, що суд безпідставно дійшов висновку про те, що повідомлення про заміну кредитора було надіслане йому заявником ще в травні 2019 року, так як матеріали справи жодних належних доказів на підтвердження наведеного не містять, також не приймаються до уваги, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора, у відповідності до ч. 2 ст. 516, ст. 517 ЦК України, має наслідком лише настання ризиків для нового кредитора, тобто боржник може виконати своє зобов`язання старому (попередньому) кредитору і таке виконання буде вважатись належним. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні жодним чином не впливає на вирішення процесуального питання щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги його заперечення та докази, а зіслався лише на поданий заявником реєстр вимог кредитора зі списком боржників, протокол електронного аукціону і платіжне доручення про сплату викупленого боргу на загальну суму більше як 14 млн. грн. в цілому за пул активів в кількості 725 кредитних договорів, і, при цьому, ні в протоколі електронного аукціону, ні в договорі відступлення прав вимоги, ні в платіжному дорученні не конкретизується окремо особа ОСОБА_1 , як позичальника, та не зазначено вартості суми боргу, яка дійсно викуплена переможцем торгів і стосується конкретно даної справи, оскільки листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.10.2019 року №24-17086 підтверджено відступлення права вимоги від АТ «Брокбізнесбанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» щодо боржника ОСОБА_1 у складі пулу активів, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, а сума боргу, викуплена переможцем торгів ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», вказана в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є додатком №1 до договору №308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.04.2019 року (т. 3 а.с. 20-21, 79).

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заявленої новим кредитором грошової вимоги в частині заборгованості по відсотках, який згідно реєстру вимог кредитора становить 225 826,19 грн., не відповідає заборгованості по відсотках, визначеній рішенням Тисменицького районного суду від 31.01.2017 року в розмірі 113 338,45 грн., а також, що враховуючи вимоги ст. 514 ЦК України та правову позицію Вищого господарського суду України, висловлену в постанові від 13.06.2017 року у справі №914/2743/16, новий кредитор, якому відступлено право вимоги до боржника, має право вимоги лише щодо суми основного боргу та нарахованих банком відсотків, тому можлива сума заборгованості, яка переходить до нового кредитора, складає 248 818,45 грн. (135 480 грн. тіло кредиту + 113 338,45 грн. відсотки), є помилковими, оскільки в межах цієї справи не вирішується спір щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором, а вирішується питання про заміну стягувача у порядку правонаступництва у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа, у якому визначено суму заборгованості. При цьому судом першої інстанції враховано, що право вимоги за кредитним договором №3412 від 19.04.2007 року, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , викуплено на загальну суму 361 306,19 грн. та саме на цю суму викуплених прав вимоги задоволено заяву про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене та з урахуванням положень статті 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду від 29 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року