Справа № 462/2480/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2020 року Залізничний районний м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судового засідання: Каралюс Т.Р.,

за участю учасників справи

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - адвоката: Брони М.В.,

третьої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Лариси Ярославівни - про визнання недійсною довіреності, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності, суд

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шлянта Н.Р. звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Л.Я., у якому просить визнати недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_3 29.11.2019 р., посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я., визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 з ОСОБА_4 30.01.2020 р., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. та скасувати державну реєстрацію права власності на Ѕ частки вказаної квартири за ОСОБА_4 , поновивши державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи у лікарні та потребуючи значних коштів на лікування вона видала на ім`я ОСОБА_3 довіреність від 29.11.2019 р., якою уповноважила останню на продаж від її імені Ѕ частки спірної квартири. Однак, вказує, що підписуючи спірну довіреність позивач була переконана, що підписує зобов`язання повернути кошти за протезування суглоба. Крім цього, вказала, що у розмові із ОСОБА_3 позивач вважала, що домовленість полягає в можливому укладенні договору довічного утримання у майбутньому, а тому має місце помилка щодо природи правочину. Проте, у подальшому, позивачці стало відомо, що на підставі вказаної довіреності 30.01.2020 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що спірні довіреність та договір є недійсними, оскільки вчинені під впливом обману та відсутності вільного волевиявлення, яке б відповідало її внутрішній волі та внаслідок помилки щодо природи правочину.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Брона М.В. подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивач звернулася до відповідача ОСОБА_3 , з якою вони перебували у дружніх відносинах, з проханням про допомогу із оплатою лікування, її подальшого догляду та інших супутніх витрат, пов`язаних з оперативним втручанням та реабілітацією. У зв`язку із наведеним, після консультацій сторін нотаріусом, ОСОБА_1 видала на ім`я ОСОБА_3 довіреність на продаж Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 для продажу даної квартири ОСОБА_4 , а остання передасть необхідні на лікування гроші ОСОБА_1 . Вказала, що позивач не скасувала видану нею 29.11.2019 р. довіреність, хоча договір купівлі-продажу частки спірної квартири було укладено лише 30.01.2020 року, тобто через два місяці після видачі спірної довіреності. Крім цього, вказала, що приватним нотаріусом було роз`яснено позивачу правові наслідки укладення спірних правочинів, а тому остання була обізнана з правовою природою укладених правочинів та вчиняла їх за своєю волею. Просила в позові відмовити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.06.2020 року постановлено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін.

26.06.2020 року представник позивача подала суду відповідь на відзив, у якій заперечила викладене у відзиві. Додатково вказала, що п.5 спірного договору купівлі-продажу про виплату покупцем продавцю коштів у розмірі 403000 грн. до підписання цього договору не відповідає дійсності, оскільки позивач не отримала від відповідачів жодних коштів. Вказала, що відповідачами було оплачено лікування, проте жодних квитанцій чи інших платіжних документів про розмір понесених витрат позивачу не надано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідачів - адвокат Брона М.В. заперечила проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково вказала, що при видачі довіреності позивач розуміла наслідки такої, їй було роз`яснено правову природу спірних договорів. Крім цього, вказала, що довіреність не скасована позивачем і позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не навела жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про її істотну помилку при видачі довіреності, а також в чому саме вона полягала. Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Коцюруба Л.Я. у судовому засіданні пояснила, що посвідчувала спірні правочини сторін, при цьому позивачу було роз`яснено правову природу довіреності, наслідки видачі такої, з`ясовано її внутрішню волю. Вказала, що при здійсненні правочинів щодо розпорядження майном ретельно перевіряються всі необхідні документи, перевіряється дієздатність особи та з`ясовуються обставини. Під час особистих бесід з ОСОБА_1 у нотаріуса не виникало будь-яких сумнівів щодо її дієздатності, були роз`ясненні правові наслідки вчинення даного правочину, а також роз`яснено право скасувати видану довіреність у будь який час. Після узгодження проекту довіреності ОСОБА_1 , особисто прочитала її текст, та власноручно підписала таку.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням /викликом/ сторін, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, третьої особи, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29.11.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. у комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9 посвідчено довіреність, видану ОСОБА_1 , 1953 р.н., якою уповноважено ОСОБА_3 , 1974 р.н. продати за ціною та на умовах відомих ОСОБА_1 , належну останній на праві спільної часткової власності за законом Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, укласти договір купівлі-продажу вищезазначеної частки квартири, сплачувати платежі та податки, одержувати належні їй гроші, а також документи від усіх осіб, установ, підприємств , організацій, вести від її імені справи в усіх установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та виду підпорядкування, органах нотаріату з усіх без винятку питань, що стосуватимуться укладення договору купівлі-продажу вищезазначеної частки квартири, вести її справи та представляти її інтереси в органах БТІ, органах місцевого самоврядування, центрах надання адміністративних послуг та у органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а зокрема зареєструвати, належну їй на праві приватної власності Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , а також отримати Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.9/.

Згідно договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири, укладеного 30.01.2020 р. та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я., ОСОБА_1 /продавець/ в особі представника / ОСОБА_3 / продав та передав, а покупець / ОСОБА_4 / купив та прийняв у власність Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 /а.с.10-11/.

Відповідно до п.5 вказаного Договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири, за домовленістю сторін продаж вчинено за 403000,00 грн., які в повній сумі сплачено покупцем продавцю до підписання цього договору.

Згідно п. 16 Договору сторони підтвердили, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення цього договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору є зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; цей договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому, що підтверджується особистими підписами під текстом цього правочину.

Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, що його вчиняє повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками, на може суперечити правам та інтересам їх малолітніх та неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона /представник/ зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Статтею 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють /довірителем/, безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Дійсність нотаріально посвідченої довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей, за винятком довіреностей, які посвідчено або видано за кордоном компетентними органами іноземних держав, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса.

Із змісту довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюрубою Л.Я. від 29.11.2019 року, що зареєстрована в реєстрі за №2628, вбачається, що ОСОБА_1 наділила ОСОБА_3 необхідним обсягом повноважень для вчинення спірного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , довірителю роз`яснено зміст ст. 203, 214, 240, 244, 247-249 ЦК України, що підтверджено особистим підписом ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 підтвердила значення своїх дій, діяла добровільно, суть правочину повністю їй була зрозуміла.

Будь-які застереження або домовленості між сторонами щодо існування зобов`язань по поверненню коштів у тексті довіреності відсутні.

Крім цього, суду не надані інші належні та допустимі докази про наявність таких домовленостей. Так, стороною позивача не надано суду доказів існування будь яких боргових розписок, договорів позики або інших доказів отримання позивачем коштів як позики та умов щодо повернення таких, а тому суд не приймає покликання позивача та її представника на те, що ОСОБА_1 вважала, що підписує документ про зобов`язання повернення коштів відповідачам.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові суду від 12.02.2014 у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Згідно ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Стороною позивача не надано суду будь яких доказів про скасування спірної довіреності.

Відтак, суд приходить до переконання, що позовна вимога в частині визнання недійсною довіреності від 29.11.2019 р. не підлягає задоволенню.

Договори, укладені уповноваженою особою з переліком повноважень, на підставі дійсної довіреності, вважаються дійсними.

Статтею 229 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається із роз`яснень, даних в п. 19 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивачем та її представником не надано суду жодних доказів щодо наявності помилки при видачі довіреності позивачем, натомість наявними доказами у справі підтверджується вільне волевиявлення та розуміння позивача, що видана нею довіреність уповноважує відповідача ОСОБА_3 на здійснення продажу належної позивачу частки квартири та отримані кошти від такого продажу є компенсацією витрат, пов`язаних із лікуванням позивача та її реабілітацією. Будь-які застереження або домовленості між сторонами про порядок повернення грошових коштів, отриманих від продажу квартири, у тексті довіреності відсутні.

Також, перед судом не доведено факту введення ОСОБА_1 в оману, адже, із аналізу норми статті 230 ЦК України вбачається, що в оману може ввести навмисно одна зі сторін правочину. Однак, ОСОБА_5 не є безпосередньою стороною правочину, а від її імені діяла представник за довіреністю ОСОБА_3 .

Крім цього, долучена позивачем відповідь Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000669 не є належним і достатнім доказом застосування до позивача обману чи тиску при оформленні довіреності, оскільки результатів досудового розслідування кримінального провадження суду не надано.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов до висновку про те, що позивач не довела належними та допустимими доказами обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме того, що видавала довіреність на право розпорядження своїм майном під застосуванням до неї обману, фізичного чи психічного тиску, та не мала наміру продавати свою квартиру, а відтак - відсутні підстави для задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги , що у задоволенні позову відмовлено, відповідачі не заявляв до відшкодування судові витрати, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274, 275, 279, 354-355 ЦПК України, ст. 202 - 204, 215, 229, 230, 237-239, 244, 245, 248, 249, 626 - 628, 638, 655, 657, 1000, 1003, 1004, 1006 ЦК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Коцюруби Лариси Ярославівни - про визнання недійсною довіреності, договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Текст рішення суду складений 10 грудня 2020 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.