ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 391/89/19

провадження № 22-ц/4809/35/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2019 року у складі головуючого судді Мумиги І. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

04.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим на 20 років з 10.08.2018 року по 10.08.2038 року договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 06.08.1998 року, укладеного між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрованого в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 10.08.1998 року за № 7 Мар`ївською сільською радою Копаніївського району Кіровоградської області, з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.08.1998 року укладено договір на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та ОСОБА_1 , відповідно до якого Мар`ївська сільська рада, згідно рішення другої сесії від 6 травня 1998 року № 9, надає, а ОСОБА_1 приймає в тимчасове користування земельну ділянку, загальною площею 137,0 гектарів, у тому числі ріллі 137,0 га. Договір підписаний сторонами, скріплений печаткою Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та зареєстрований в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 10.08.1998 року за № 7 Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області. В п. 1.2 Договору вказано, що земельна ділянка надається на умовах оренди в тимчасове користування строком на двадцять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з 10.08.1998 року і діє по 10.08.2018 року.

Об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9022 площею 76,000 га та земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9023 площею 61,000 га.

Земельні ділянки передані орендареві за актом приймання-передачі.

До договору було укладено дві додаткові угоди щодо зміни орендної плати та приведення її розміру до вимог чинного законодавства. Протягом строку дії Договору він належним чином виконував та й на даний час виконує всі умови Договору.

За його зверненням Компаніївською районною радою Кіровоградської області прийнято рішення «Про затвердження технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки на території Мар`ївської сільської ради» № 286 від 15.03.2018 року. Згідно з п. 1 даного рішення затверджено технічну документацію по нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, наданої йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 61,0000 га, у тому числі: 61,0000 га на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.03.2017 року становить 1922423,00грн).

Також за зверненням позивача Компаніївською районною радою Кіровоградської області прийнято рішення «Про затвердження технічної документації по нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки на території Мар`ївської сільської ради» № 287 від 15.03.2018 року.

Згідно з п. 1 даного рішення затверджено технічну документацію по нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки, наданої гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 76,0000 га, у тому числі: 76,0000 га на території Мар`ївської сільської ради (нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.03.2017 року становить 2506652,00 грн). Розділом 1 договору встановлено строк його дії двадцять років, а отже строк дії такого договору закінчився 10.08.2018 року. Орендар за договором продовжував користуватися земельною ділянкою. Відповідач у встановлений законом строк з 10.08.2018 року по 10.09.2018 року не повідомив позивача про заперечення у поновленні договору.

Позивач, в межах встановлених строків частиною другою от. 33 Закону України «Про оренду землі» та в порядку ч. ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» 14.06.2018 року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із листом-повідомленням від 13.06.2018 року (вх. № С-8253/0/16-18 від 14.06.2018 року), що містив три примірники проектів додаткових угод про поновлення договору та ряд інших додатків.

Відповідачем на дане звернення надано відповідь від 13.07.2018 року № С-8254/0-4769/0/17-18 що управлінням було направлено заперечення у поновленні договору оренди землі.

Однак, він, як орендар за Договором, продовжив користуватися земельною ділянкою, переданою йому в оренду після закінчення строку дії Договору. На даний час в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме він значиться орендарем земельних ділянок.

Крім того, після закінчення дії договору оренди землі він продовжує сплачувати орендну плату за землю, він не отримував в місячний строк після закінчення дії договору письмове повідомлення відповідача про відмову в поновленні договору оренди.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано поновленим на 20 (двадцять) років з 10.08.2018 року по 10.08.2038 року договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 06.08.1998 року, укладений між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрованого в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 10.08.1998 року за № 7 Мар`ївською сільською радою Копаніївського району Кіровоградської області, з урахуванням всіх змін і доповнень, які були чинними до моменту поновлення договору.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2019 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції визнав позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, зазначив, що доказів направлення орендарю листа - повідомлення від 16.08.2018 року щодо заперечення проти продовження строку договору оренди відповідачем не надано.

Також суд зазначив про врахування правової позиції, викладеної Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 року у справі № 541/831/17 та від 12.12.2018 року у справі № 391/173/18.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Звернув увагу, що ще до закінчення дії договору оренди листом від 15.05.2018 року було повідомлено ОСОБА_1 , що орендодавцем розглянуто пропозиції змін в редакції викладеній у проекті додаткової угоди та не погоджено внесення змін до договору у запропонованій позивачем редакції.

У зв`язку з закінченням строку дії договору та не виконання позивачем приписів ч. 5 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області заперечувало щодо поновлення договору на новий строк.

Вважає, що оскільки позивач до закінчення строку дії договору не надав проект додаткової угоди, відсутні підстави для укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, як і немає факту порушення прав позивача на укладення додаткової угоди про пролонгацію договору на підставі частини 1-5, 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», крім цього позивачу відмовлено в укладанні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, повідомлено про необхыднысть вжиття заходів щодо викладених умов для поновлення договору оренди земельної ділянки з посиланням на норми та вимоги чинного законодавства, які позивачем не виконані.

Відповідач наголошує, що до відзиву від 18.02.2019 року було долучено копії листа від 16.08.2018 року про заперечення орендодавця щодо пролонгації договору по ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", акту приймання-передачі, опису вкладення та фіскального чеку як доказ направлення вищезазначеного листа, та копію наказу від 09.08.2018 року про припинення права оренди спірної земельної ділянки.

Проте, в порушення ч. 1 ст. 229 ЦПК України, суд не дослідив ці докази, дійшов висновку, що доказів направлення орендарю листа - повідомлення від 16.08.2018 року, як зазначено в відзиві на позовну заяву відповідачем не надано.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивач надав апеляційному суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.178).

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) № 9 від 06.08.1998 року Мар`ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області (орендодавець) передала в оренду ОСОБА_1 (орендар) земельну ділянку площею 137,00 га, у тому числі 137,00 ріллі, строком на двадцять років, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. Договір зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 10.08.1998 року за № 7 (а.с.27-31).

Об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9023 розміром 61,000 га (а.с.14-18), нормативна грошова оцінка якої станом на 01.03.2017 року становить 1922423,00 грн (а.с.32), та земельна ділянка кадастровий номер :02:000:9022 розміром 76,0000 га (а.с.19-24), нормативна грошова оцінка якої станом на 01.03.2017 року становить 2506652,00 грн (а.с.33).

Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області за вих. № 15.05.2018 СМ919/0-3426/0/17-18 ОСОБА_1 повідомлено, що Головне управління розглянуло проект додаткової угоди до договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та не погоджує внесення змін у запропонованій редакції,оскільки остання не відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №е 220 від 03.03.2004 (із змінами згідно постанови КМУ № 880 від 22.11.2017). Також повідомило про заперечення у поновленні дії договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), зареєстрованого від 10.08.1998 за № 7, загальною площею 137,0000 га (кадастрові номери :02:000:9022 та :02:000:9023) на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (а.с.82).

Згідно копії листа - повідомлення від 13.06.2018 року ОСОБА_1 повідомив Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про бажання поновити договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) на підставі ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с.11). До якої додав додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, довідку Мар`ївської сільської ради про належне виконання обов`язків по договору на право тимчасового користування землею, та довідку Компаніївського відділення Новоукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про відсутність заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів (а.с.13,25,26).

Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області за вих. № С-8254/0-4769/0/17-18 від 13.07.2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що останньому було направлено заперечення у поновленні договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) згідно листа С-8254/0/16-18 від 14.06.2018 року. (а.с.12,83).

Також, Головним управлінням Держгеокадастру в Кіровоградській області за вих. № 16.08.2018 31-11 -0.332-6467/2-18 ОСОБА_1 направлено акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання. Та повідомлено, що підписаний акт повернення земельної ділянки слід направити до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області (а.с.123-124). Копія вказаного листа отримана ОСОБА_1 (а.с.125).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За правилами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Зміст статті 33 Закону України «Про оренду землі» надає право орендарю на поновлення договору оренду за умови належного виконання обов`язків за договором оренди або з застосуванням свого переважного права або у випадку продовження користування земельною ділянкою поза межами строку договору при відсутності заперечень орендодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц викладено правовий висновок про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Така правова позиція висловлена також Верховним Судом України у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1282 цс 16, у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2027цс15, у постанові від 23 березня 2016 року у справі 6-146 цс 16 .

06 серпня 1998 року між Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, укладено договір на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди), земельною ділянкою площею 137 га строком на 20 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зі сплатою орендної плати щорічно у вигляді 5 ставок земельного податку. Договір зареєстровано Мар`ївською сільською радою в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 10 серпня 1998 року за №7 (а.с.27). Із тексту договору вбачається відсутність кадастрового номеру земельної ділянки площею 137 га та визначення орендної плати в розмірі 5 ставок земельного податку.

В плані тимчасового землекористування відображено дві земельні ділянки, з описом меж обох земельних ділянок, кадастрового плану земельних ділянок вбачається, що земельні ділянки площею 61 га та площею 76 га, без зазначення кадастрових номерів, є окремими земельними ділянками, які між собою спільної межі не мають (а.с.29).

Витягами з Державного земельного кадастру підтверджується, що 28 грудня 2012 року здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 61 га, кадастровий номер :02:000:9023, та площею 76 га, кадастровий номер :02:000:9022 (а.с.14,19).

Тобто, на час вирішення питання про поновлення договору оренди предмет договору - земельна ділянка, площею 137 га, змінився шляхом поділу на дві окремі земельні ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що розглянувши лист-повідомлення ОСОБА_1 про поновлення договору та проект додаткової угоди до договору на право тимчасового користування, відповідач листом від 15 травня 2018 року повідомив позивача, що не погоджує запропоновану редакцію проекту додаткової угоди, оскільки остання не відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220 із наступними змінами, тому з цих підстав повідомляє про заперечення у поновленні дії договору (а.с.82).

За правилами ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

14 червня 2018 року відповідач отримав від позивача лист - повідомлення про поновлення договору оренди землі, в якому зазначав, що об`єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9022 та земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:9023 (а.с.83), разом з тим до листа-повідомлення позивач додав додаткову угоду, в якій просив викласти пункт 1.2 договору оренди землі виключно в частині строку його дії, зокрема, «Договір є поновленим на 20 років з 10.08.2018 року по 10.08.2038 року. Загальний строк дії договору з урахуванням поновлення складає 40 років з 10.08.1998 року по 10.08.2038 року, всі інші умови договору оренди землі залишаються незмінними» (а.с.11,13).

Зміст додаткової угоди свідчить, що позивач відповідно до листа від 15 травня 2018 року не привів проект додаткової угоди у відповідність з Типовим договором оренди землі, оскільки подана позивачем додаткова угода не містить відомостей щодо предмету оренди, а зазначена в договорі від 06 серпня 1998 року земельна ділянка площею 137 га відсутня фактично, також не вказано пропозиції орендаря щодо орендної плати.

У передбачений ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» місячний строк відповідач листом від 13 липня 2018 року повідомив позивача про заперечення в поновленні договору оренди з посиланням на надане йому раніше заперечення в поновленні договору оренди (а.с.12).

Суд першої інстанції, не надав належної правової оцінки наданій позивачем додатковій угоді та безпідставно дійшов висновку про визнання незаконною відмови відповідача в поновленні договору оренди, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» саме на орендодавця покладається обов`язок перевірки проекту додаткової угоди на відповідність вимогам закону, та визнав укладеною таку додаткову угоду.

Крім того, суд не врахував, що відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону 09 серпня 2018 року відповідачем видано наказ №11-5694/14-18 СГ про припинення права оренди земельної ділянки на підставі договору від 06 серпня 1998 року та віднесення земельної ділянки до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності (а.с.126).

В подальшому, 16 серпня 2018 року в місячний строк з дня закінчення строку дії договору позивачу рекомендованим поштовим відправленням направлено лист повідомлення про заперечення в поновленні договору оренди з актом приймання-передачі земельної ділянки, які отримані останнім (а.с.123-125).

К матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження факту повідомлення орендаря протягом місяця з дня отримання його листа та додаткової угоди про поновлення договору про наявність заперечень з боку як орендодавця в поновленні договору з підстав невідповідності проекту додаткової угоди вимогам закону, а також направлення протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечення щодо поновлення договору з актом приймання-передачі земельної ділянки.

Зазначені обставини є підставою для відмови в позові про визнання незаконною відмови відповідача в поновленні договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди до договору на умовах запропонованих орендарем.

Посилання представника позивача на судову практику в справах про задоволення позову про поновлення договору оренди, не можуть бути враховані при розгляді цієї справи, оскільки вони відрізняються за обставинами справи, зокрема, в тих справах власник земельної ділянки у місячний строк не повідомив орендаря про наслідки розгляду листа - повідомлення про поновлення договору оренди та додаткової угоди або не повідомив орендаря про припинення договору оренди в місячний строк з дня закінчення строку договору, тобто сам власник землі не дотримався вимог ч.5 і ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі». У цій справі такі обставини не встановлені.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим за його безпідставністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з позивач на користь відповідача підлягає стягненню 1152,60 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 13 березня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим відмовити.

У відшкодування понесених судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області - 1152,60 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

С. А. Кіселик