ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/2486/20 Головуючий у І інстанції Делалова О.М.
Номер провадження 22-ц/819/1798/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Радченка С.В.,

розглянувши у місті Херсоні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області, ухваленого 22 жовтня 2020 року під головуванням судді Делалової О.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в вимогою стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2016 року станом на 20 травня 2020 року у розмірі 30079,95 гривні, яка складається з 22113,58 гривні заборгованості за тілом кредиту, 7966,37 гривні заборгованості за простроченими відсотками, просив також відшкодувати витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 гривень.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 30 серпня 2016 року, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 22000 гривень, з підписанням заяви ОСОБА_1 погодилася з укладенням між сторонами договору про надання банківських послуг, з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті порушення умов договору виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22113,58 гривні та судові витрати у розмірі 1545,30 гривні, у задоволенні решти вимог відмовлено у зв`язку із недоведеністю узгодження між сторонами Умов та правил надання банківських послуг з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині з підстав, зазначених у ньому, в решті рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування скарги зазначено, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками суд першої інстанції не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 375/250/18 рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині незадоволених вимог, а тому не підлягає перегляду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, позивачем до позовної заяви було долучено витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копію наказу банку щодо затвердження Умов та правил надання банківських послуг у редакціях, що діяли на момент підписання заяви, послідуючі редакції Умов та правил надання банківських послуг, до яких відповідачка автоматично приєднувалася, знаходяться на офіційному сайті Приватбанку, з якими відповідачка зобов`язалася самостійно ознайомлюватися, суд першої інстанції не врахував, що зазначені докази відповідачкою не спростовано, згідно ст. 82 ЦПК України відповідачка не звільнена від обов`язку доказування за позовом, відповідачка не скористалася своїми процесуальними правами та не надала суду відзиву на позов і жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, тарифи викладені не у тій редакції, яка діяла на час підписання нею анкети-заяви, за обставинами справи у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відповідачка заперечувала ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, у даній справі відповідачка не надавала таких заперечень, правових підстав не брати до уваги ці докази у суду першої інстанції не було, 30 серпня 2016 року відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг, у заяві вказала, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку та зобов`язується неухильно дотримуватися їх положень, підтвердила, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку, приєднання до вище вказаних умов є укладанням договору з банком, відповідачкою не заявлялось позовних вимог про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним, їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт у розмірі 22000 гривень, із виписки вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати, розплачувалася за товар в магазині, відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків, порядок нарахування відсотків сторони погодили в тарифах та Умовах та правилах надання банківських послуг, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення боргу відповідачка фактично погоджувалася з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, на підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послуг позивач до позовної заяви долучив клопотання про огляд на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідачки до відповідних умов, яке судом першої інстанції було залишено поза увагою, укладений між сторонами кредитний договір відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним, відповідно до положень правочину відповідачка має нести цивільно-правову відповідальність згідно норм ст. ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов кредитного договору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду першої інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, за його ст. 1055 кредитний договір укладається у письмовій формі, укладений кредитний договір з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або якщо він підписаний його сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті, також підтвердила, що ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання послуг і накопичення «Копілка» і згодна оформити дану послугу, підписуючи дану заяву надала дозвіл на обробку банком всіх її персональних даних з метою та на умовах, встановлених у договорі про надання банківських послуг, на підставі кредитного договору відповідачці було видано кредитну картку № НОМЕР_1 від 11 травня 2017 року терміном дії до березня місяця 2021 року, за розрахунком позивача заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 20 травня 2020 року становить вказану у позові суму з відповідними складовими.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

До позовної заяви долучено підписану відповідачкою анкету-заяву, яка не містить умов договору між сторонами щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 31 травня 2016 року № 906, які не містять підпису відповідачки щодо ознайомлення з їх змістом, за положеннями приведених ст. ст. 633, 634 ЦК України споживач послуг банку може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений, отже додані позивачем документи до справи, крім заяви-анкети, не мають необхідних ознак письмового договору між сторонами, оскільки суперечать вимогам ст. ст. 633, 634, 1055 ЦК України, на вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не було надано належних та переконливих доказів стосовно вимог позову про стягнення процентів та неустойки, доказування ж не може ґрунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції підставно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та правильно задовольнив позов лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України, повний текст постанови буде складено 08 грудня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ С.В. Радченко