Справа № 396/356/20
Провадження № 2-з/396/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року Суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Русіна А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Шевченко Н.Г. видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка була отримана після смерті її сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

В свої заяві ОСОБА_1 вказує, що має намір, у строк передбачений ЦПК, звернутися до Новоукраїнського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення спадкоємця від права на спадкування.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді чотирьох земельних ділянок вартістю 72259 грн., 64573 грн., 64573 грн., 34704 грн. відповідно та двох житлових будинків вартістю 52633 грн. та 28656 грн. кожний. За життя ОСОБА_2 заповіт не склала. Заявниці стало відомо, що нотаріусом заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_4 , яка не є біологічною дитиною померлого брата ОСОБА_3 у зв`язку з чим просить забезпечити її позов.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути забороною вчиняти певні дії, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Вимоги відповідно до ст.151 ЦПК України не вмотивовані та не обгрунтовані.

Між сторонами існує спір про право, який необхідно вирішити. І цей матеріальний спір не потребує заходів забезпечення.

Суд вважає, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернувся до суду, а також, що такі заходи забезпечення позову, як заборона видавати свідоцтво про право на спадщину є співмірними із заявленими позовними вимогами, те, що відповідач має можливість відчужити нерухомість іншим особам, заявниця до заяви про забезпечення позову не подала доказів щодо оцінки рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, не навела обсяг позовних вимог.

Крім того суд вважає, що не існує реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки відсутня обґрунтованість такого припущення.

Відтак, заявник не обґрунтував належним чином необхідність вжиття вказаного заходу забезпечення позову і не зазначив причини, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на зазначене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-154, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: А. А. Русіна