Справа № 646/1494/20
№ провадження 2-о/646/70/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2020 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Хілінського М.І.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу № 646/1494/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

Представник заявниці звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців, якими визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати в місці спільного проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності шляхом забезпечення вільного доступу заявниці та її дітям до квартири за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод заявниці у користуванні цією квартирою; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, від шлюбу вони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до судового наказу, виданого 06.06.2018 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова, ОСОБА_3 повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну з неповнолітніх дітей. В заяві зазначено, що ОСОБА_3 має достатній дохід для сплати аліментів в повному обсязі, але станом на 01.01.2020 р. заборгованість зі сплати аліментів склала 23746,67 гривень. Також у спільній власності заявниці та ОСОБА_3 перебувають дві окремі квартири, які придбані під час перебування у шлюбі за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які зареєстровані на ОСОБА_3 . В помешканні за адресою АДРЕСА_1 ніхто не проживає, а за адресою АДРЕСА_2 проживає заявниця разом з дітьми. Особові рахунки зі сплати комунальних послуг зареєстровані на ОСОБА_3 , заявниця вказує, що за квартиру, в якій вона проживає разом з дітьми, ОСОБА_3 комунальні послуги не сплачує, внаслідок чого 02.03.2020 р. в квартирі було припинено постачання електричної енергії. Крім того, ОСОБА_3 звернувся до органів поліції із заявою про викрадення автомобіля, знаючи при цьому, що автомобіль знаходиться в користуванні заявниці. Таким чином, заявниця вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства у вигляді психологічного та економічного насильства, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися за захистом своїх прав до суду.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній. Заявниця додала, що на теперішній час вона з ОСОБА_3 не можуть мирним шляхом узгодити питання щодо поділу спільного майна, при цьому він має заборгованість зі сплати аліментів на своїх двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 до квартири за адресою АДРЕСА_1 привів іншу жінку, з якою уклав шлюб. Вважає, що ці обставини є психологічним та економічним насильством щодо неї з боку ОСОБА_3

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що ніяким чином не вчиняє психологічного насильства відносно заявниці. Утворення заборгованості по аліментам обґрунтовує зміною мінімального прожиткового мінімуму, від якого залежить розмір аліментів, про який його не повідомив виконавець. Навпаки, кожний місяць сплачує аліменти, які були встановлені наказом суду. На теперішній час іншого житла, де б він міг проживати з дружиною, крім квартири за адресою АДРЕСА_1 , не має.

Вислухавши заявницю та її представника, заінтересовану особу, перевіривши матеріали справи, суд, приходить до наступного.

Встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.08.2018 р. шлюб між заявницею та ОСОБА_3 розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06.06.2018 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь заявниці аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 04.06.2018 року й до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_3 по аліментам, копію якого долучено до заяви, станом на 01.01.2020 р. загальна сума боргу складає 23746,67 гривень.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження, об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, квартири за адресами: АДРЕСА_3 знаходяться у власності ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 10.03.2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані заявниця, ОСОБА_3 та їх діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Пунктом 1 частині 1 статті 350-2 ЦПК України встановлено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 2 частини 2 статті 3 вищевказаного закону зазначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 вищезазначеного Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків-це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Заявниця просить заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Пояснення заявниці, як колишньої дружини ОСОБА_3 , вказують про наявність тривалого конфлікту між ними, підґрунтям якого є невирішене питання спільного проживання у квартирах, які є власністю ОСОБА_3 , а також питання щодо поділу сумісного майна.

Заявниця в обґрунтування своїх вимог про скоєння психологічного та економічного насильства відносно неї ОСОБА_3 посилається на неможливість узгодження з останнім питання щодо поділу спільного майна, наявність заборгованості зі сплати аліментів, проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1 іншої жінки, наявність заборгованості зі сплати електроенергії за адресою АДРЕСА_2 .

Але в судовому засіданні не встановлено, а заявницею не доведено вчинення домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Неможливість мирним шляхом узгодити поділ сумісного майна, несплата електроенергії у квартирі за місцем проживання заявниці не свідчить про скоєння домашнього насильства. Не свідчить про домашнє насильство і наявність заборгованості зі сплати аліментів, оскільки згідно наданої державним виконавцем довідки про наявність заборгованості по аліментам станом на 01.01.2020 р. вбачається, що ОСОБА_3 не є злісним неплатником аліментів. Крім того, несплата аліментів не порушує прав самої заявниці, її вимоги зводяться до заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання саме заявниці, усунення перешкод користування спільним з заявницею майном та наближатися на відстань 50 метрів саме до заявниці.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки відсутні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявниці, нею не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй домашнього насильства, за яких обставин чи яким діями (бездіяльністю) ОСОБА_3 вони заподіяні.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Суддя: Т.М. Янцовська