Постанова

Іменем України

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 824/70/19

провадження № 61-22323ав19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В.(суддя-доповідач), Синельникова Є. В.,Хопти С. Ф.,

за участі секретаря судового засідання - Клімковської Х. І.,

учасники справи:

стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод»,

представник стягувача - Лозицький Олександр Володимирович,

боржник - приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське,

представник боржника - Сухацький Артур Валентинович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, постановлену у складі судді Борисової О. В., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації

від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод» до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У квітні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод» (далі - ТОВ «Юргінський машзавод») звернулось до Київського апеляційного суду із заявою, в якій просило визнати і привести до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації (далі - МКАС)

від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі -

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») на користь ТОВ «Юргінський машзавод» заборгованості в розмірі 80 343 884,91 рублів.

На обґрунтування вимог заявник зазначив, що рішенням МКАС від 04 травня 2016 року стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь

ТОВ «Юргінський машзавод» суму коштів у розмірі 80 343 884,91 рублів, яка складається із: 73 309 707,54 рублів основного боргу; 3 765 485,37 рублів пені; 1 268 691 рублів витрат з оплати арбітражного збору.

Заявник вказував, що боржником зазначене рішення МКАС в добровільному порядку не виконано.

З урахуванням викладених обставин заявник просив суд визнати і надати дозвіл на виконання в Україні рішення МКАС від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року заяву

ТОВ «Юргінський машзавод» задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання рішення МКАС від 04 травня

2016 року, ухвалене у складі: голови Циганенко І. Г., арбітрів: Дев`яткіна К. І., Аіткулова Д. З., у справі № 25/2015 за позовом ТОВ «Юргінський машзавод» до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення коштів.

Видано виконавчий лист про стягнення з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ТОВ «Юргінський машзавод» заборгованості за контрактом в розмірі 75 309 707,54 рублів та пені в розмірі 3 765 485,37 рублів.

Видано виконавчий лист про стягнення з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ТОВ «Юргінський машзавод» витрат зі сплати

арбітражного збору в розмірі 1 268 691 рублів.

Стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь

ТОВ «Юргінський машзавод» судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у розмірі 960,50 грн.

Ухвала Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивована тим, що ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» не підтвердило існування визначених статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і статтею 478 ЦПК України підстав для відмови в задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій у грудня 2019 року до Верховного Суду, адвокат Малиновський Д. В., як представник ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Юргінський машзавод» про надання дозволу на виконання рішення МКАС, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за заявою ТОВ «Юргінський машзавод» про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС від 04 травня 2016 року

у справі № 25/2015 за позовом ТОВ «Юргінський машзавод» до

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення коштів.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року закінчено підготовчі дії та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована неврахуванням апеляційний судом того, що

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» отримано сертифікат Торгово-промислової палати України від 12 квітня 2016 року № 6157 про

форс-мажорні обставини, що засвідчує неможливість здійснення оплати по контракту № 01-1136/2011 від 22 липня 2011 року на користь

ТОВ «Юргінський машзавод».

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» вважало, що задоволення заяви призведе до порушення публічного порядку України, оскільки грошові кошти, перераховані на рахунок ТОВ «Юргінський машзавод» можуть бути отримані і використані особами, під контролем яких перебуває стягувач та щодо яких запроваджено санкції (акціонерне товариство «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод» і Державна корпорація із сприяння розробці, виробництву та експорту високотехнологічної промислової продукції «Ростех»), а також спрямовані на поповнення державного бюджету Російській Федерації та використані на подальше фінансування збройної агресії проти України.

Також заявник вказував, що розгляд справи в МКАС відбувався зі значними порушеннями, а саме: без надання відповідачу можливості призначити арбітра, без належного повідомлення відповідача про арбітражний розгляд та нехтуючи правами відповідача на надання своїх пояснень у справі, що у відповідно до статті 478 ЦПК України є безумовною підставою для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судом

22 липня 2011 року між ТОВ «Юргінський машзавод» та

ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», правонаступником якого є

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», укладено контракт № 01-1136/2011, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець придбає продукцію гірничо-шахтного обладнання відповідно специфікаціям поставки, які є невід`ємною частиною контракту.

У пункті 10.2 розділу 10 контракту міститься арбітражне застереження, згідно якого, якщо сторони не дійдуть мирного урегулювання, суперечки підлягають розгляду МКАС в місті Москві, відповідно до регламенту даного суду з матеріального та процесуального права Російської Федерації російською мовою. Рішення арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для всіх сторін.

04 травня 2016 року МКАС у складі: голови Циганенко І. Г., арбітрів: Девяткіна К. І. і Аіткулова Д. З., у справі № 25/2015 за позовом

ТОВ «Юргінський машзавод» до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» було ухвалено рішення про стягнення з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на

користь ТОВ «Юргінський машзавод» суму заборгованості за контрактом в розмірі 75 309 707,54 рублів, пені в розмірі 3 765 485,37 рублів, а також

1 268 691 рублів на відшкодування витрат позивача зі сплаті арбітражного збору.

Вимоги ТОВ «Юргінський машзавод» про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами залишено без розгляду.

Згідно довідки МКАС № 1800-25/1957 від 03 червня 2016 року рішення МКАС від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015 за позовом

ТОВ «Юргінський машзавод» до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення 76 138 114,24 рублів є остаточним і стало обов`язковим для виконання з дати його винесення, тобто з 04 травня 2016 року.

Вказане рішення МКАС в добровільному порядку боржником не виконано.

ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» перейменовано у

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», про що здійснено відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 лютого 2015 року до МКАС надійшла позовна заява ТОВ «Юргінський машзавод» до

ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення 76 138 114,24 рублів, які складаються із заборгованості, пені та процентів за користування грошовими коштами за укладеним сторонами контрактом № 01-1136/2011

від 22 липня 2011 року.

25 травня 2015 року листом МКАС № 1800-25/1901 позовну заяву було направлено на адресу відповідача. Вказаний лист також містив інформацію про призначення арбітрів зі сторони позивача.

Направлений за допомогою послуг федерального державного унітарного підприємства «Пошта Росії» відповідачу в Донецьку область, Україна лист

МКАС № 1800-25/1901 і додані до нього позовні матеріали не були отримані і повернулися до МКАС без доказів спроби їх вручення.

15 грудня 2015 року МКАС супровідним листом № 1800-25/4469 позовну заяву було повторно направлено на адресу відповідача. У зазначеному листі відповідачу було запропоновано у встановлені пунктом 5 § 17 і пунктом 2

§ 12 Регламенту МКАС терміни повідомити імена і прізвища обраних ним арбітрів, а також надати свої письмові пояснення щодо позову. Вказаний лист також містив інформацію про призначення арбітрів зі сторони позивача.

Суд першої інстанції встановив, що лист МКАС № 1800-25/4469 був вручений відповідачу 25 грудня 2015 року кур`єрською службою «Mail Boxes etc».

18 січня 2016 року до МКАС надійшов лист відповідача № 62/1 від 13 січня 2016 року, в якому відповідач підтвердив тримання листа МКАС

№ 1800-25/4469 та доданих до нього позовних матеріалів, однак, зважаючи на значну суму позову і новорічні свята, що припали на встановлені в зазначеному листі процесуальні строки, просив про надання додаткового строку на вибір арбітрів і надання пояснень у справі.

Листом МКАС № 1800-23,24,25/211 від 22 січня 2016 року відповідачу було запропоновано в термін до 26 січня 2016 року повідомити МКАС по факсу або електронній пошті імена і прізвища обраних ним арбітрів.

22 січня 2016 року лист Міжнародного комерційного арбітражного суду № 1800-23,24,25/211 від 22 січня 2016 року був направлений на адресу електронної пошти, вказану в листі відповідача № 62/1 від 13 січня

2016 року.

Київський апеляційний суд встановив, що про призначення арбітрів сторони були проінформовані листом МКАС № 1800-25/323 від 01 лютого 2016 року, який було отримано відповідачем 11 лютого 2016 року шляхом направлення його кур`єрською службою «Mail Boxes etc».

19 лютого 2016 року МКАС направив сторонам повістку № 1800-25/639 про призначення усного слухання справи на 07 квітня 2016 року о 13 год, яка була отримана відповідачем 02 березня 2016 року, що суд встановив з повідомлення кур`єрської служби «Mail Boxes etc».

06 квітня 2016 року до МКАС надійшло клопотання відповідача № 842 про відкладення слухання справи на більш пізніший термін, у зв`язку з відсутністю можливості забезпечити явку представника для участі в засіданні та подання доказів.

07 квітня 2016 року відбулося усне слухання справи за відсутності в засіданні арбітражу представника відповідача. Склад арбітражу, керуючись § 32 і 38 Регламенту, дійшов до висновку, що відсутність в засіданні арбітражу представника відповідача не перешкоджає розгляду справи та винесенню рішення, а його клопотання про відкладення слухання справи підлягає відхиленню як необґрунтоване.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України

передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін в судовому засіданні, з`ясувавши обставини справи та здійснивши їх перевірку доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2019 року скасуванню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи заяву про надання дозволу на виконання рішення МКАС Київський апеляційний суд виходив з того, що матеріали справи містять докази належного повідомлення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про дату та час розгляду МКАС справи за позовом ТОВ «Юргінський Машзавод» до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення на користь позивача заборгованості за № 01-1136/2011 від 22 липня 2011 року.

З такими висновками погодитись не можна, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Як вбачається із змісту вказаного рішення МКАС, розгляд справи було проведено у відсутність відповідача - ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у

частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з частиною першою статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України

(частина перша статті 475 ЦПК України).

Згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Порядок визнання і приведення до виконання іноземних арбітражних рішень, у тому числі підстави для відмови у такому виконанні, врегульовано Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень

від 10 червня 1958 року (надалі - Нью-Йоркська Конвенція) та Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року (надалі - Угода), що ратифікована постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року.

Вказані міжнародні угоди є обов`язковими як для України, так і для Російської Федерації.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (частина друга статті 3 ЦПК України).

Аналогічні положення містяться у пункті 4 статті 15 Конституції Російської Федерації (у контексті співвідношення міжнародного та внутрішньодержавного права).

Відповідно до пункту «b» статті V Нью-Йоркської Конвенції, у визнанні та приведенні у виконання іноземного арбітражного рішення може бути відмовлено у випадку, якщо сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд, або з інших причин не могла надати свої пояснення.

Аналогічна норма закріплена у пункті «г» частини першої статті 9 Угоди, а також у статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Враховуючи вказані приписи у поєднанні із змістом статті 9 Угоди та з огляду на принцип рівності учасників процесу, під «повідомленням про процес» слід розуміти саме належне, у спосіб, передбачений законом, сповіщення судом або іншим компетентним органом, що розглядає спір, сторін про час та місце розгляду, що може свідчити про ефективне забезпечення прав на справедливий розгляд справи як позивача, так і відповідача.

Відповідно до статті 5 Угоди, компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема, проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться один з одним безпосередньо. При виконанні доручення про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, у яких просять допомогу, застосовують законодавство своєї держави.

Таким чином стаття 5 Угоди визначає, що при вирішенні питання про порядок направлення судових (арбітражних) документів, у тому числі: повісток-викликів, копій позовних заяв та інших позовних та процесуальних матеріалів, іноземній юридичній особі, яка бере участь в справі, слід виходити з того, що ці документи повинні направлятися в порядку доручення про надання правової допомоги до відповідних компетентних органів іноземної держави для вручення цих документів адресату.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 року, номер заяви 10563/83, пункти 24-33); право на ефективну участь

(T. та V. проти Сполученого Королівства, 16 грудня 1999 року, номер заяв 24724/94; 24888/94, пункти 83-89).

Стаття 6 Конвенції головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karalevicius v. Lithuania), 06 червня

2002 року, номер заяви 53254/99).

Враховуючи вищезазначене, у поєднанні зі статтею 9 Угоди, під «повідомленням про процес» слід розуміти саме сповіщення судом сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення сторін «правом на суд».

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-1151цс16.

Судом встановлено, що ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є юридичною особою, створеною за законодавством України, місцем його знаходження є: Україна, Донецька область, місто Покровськ (до перейменування

м. Красноармійськ), площа Шибанкова, 1а. Дані про наявність у цієї особи філій та представництв на території Російської Федерації матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання в Україні рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня

2016 року у справі № 25/2015, заявник в якості доказів повідомлення відповідача про призначення арбітрів і про час та місце арбітражного розгляду справи надавав копії документів (накладні, повідомлення), видані службою експрес-доставки «Mail Boxes etc».

Київський апеляційний суд не врахував, що вказані документи не можуть вважатися доказами належного повідомлення ПрАТ «Шахтоуправління

«Покровське» про призначення арбітра і про час та місце арбітражного розгляду справи.

Доказів повідомлення МКАС відповідача - ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про призначення арбітра та про час та місце арбітражного розгляду справи суду не надано.

З наданих суду копій накладних та повідомлень служби експрес-доставки «Mail Boxes etc» вбачається, що в них відсутній підпис адресата в графі «Отримано» та з них неможливо визначити перелік документів, що надсилаються. Також вказані копії не є належним чином засвідченими, що суперечить вимогам частини другої статті 95 ЦПК України.

Таким чином, направлення поштової кореспонденції безпосередньо МКАС за допомогою кур`єрської служби «Mail Boxes etc» із невизначеним правовим статусом стороні у справі, яка знаходиться за межами Російської Федерації, а цей факт не оспорюється, не вказує на її обізнаність про арбітражний розгляд справи.

При цьому, колегією суддів враховано, що надіслання процесуальних арбітражних документів електронною поштою на електронну адресу

ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» не може вважатись належним повідомленням про розгляд арбітражного спору, оскільки відсутні докази подання сторонами у справі до МКАС заяв про обмін процесуальними документами з вказаним арбітражем засобами електронного зв`язку.

Крім того, подання від імені ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» клопотань в ході арбітражного розгляду не свідчить про те, що відповідачу було відомо про конкретну дату та час арбітражного розгляду МКАС.

ПрАТ Шахтоуправління «Покровське» заперечувало факт подання таких клопотань.

До аналогічних висновків у справах за участі тих же сторін дійшов Верховний Суд у постановах від 28 листопада 2019 року (справа

№ 824/26/19, провадження № 61-18407ав19) та від 13 лютого 2020 року

(справа № 824/69/19, провадження № 61-22046св19).

За таких обставин суд першої інстанції в повному обсязі не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не дослідив докази, подані сторонами, та не надав їм належної оцінки, внаслідок чого ухвалив судове рішення без дотримання норм матеріального і процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав задоволення заяви ТОВ «Юргінський машзавод» щодо визнання і надання дозволу на виконання в Україні рішення МКАС

від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015.

При цьому, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що відповідачем категорично заперечується факт його повідомлення про розгляд справи в МКАС 04 травня 2016 року.

Частиною першою статті 476 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України неналежне сповіщення боржника про призначення арбітра і про арбітражний розгляд є самостійною необхідною та достатньою умовою для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, а інші доводи апеляційної скарги не впливають на вирішення справи по суті.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені порушення МКАС щодо неналежного повідомлення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про арбітражний розгляд, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання та приведення до виконання рішення МКАС від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року скасувати та прийняту нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Юргінський машзавод» про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015 за позовом ТОВ «Юргінський машзавод» до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення коштів.

Судові витрати у виді судового збору, понесені при поданні апеляційної скарги, підлягають стягненню із ТОВ «Юргінський машзавод» на користь ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Керуючись статтями 24, 141, 351, 367, 368, 374, 376, 381-384, 474, 478

ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня

2019 року задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 04 травня 2016 року у справі № 25/2015 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод» до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення коштів.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юргінський машинобудівний завод» на користь приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 921 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта