Справа №: 653/2069/20
Провадження № 6/653/51/20
У Х В А Л А

іменем України

01 грудня 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі головуючої судді Делалової О.М., за участю секретаря судових засідань Мироненко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієвої Т.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієва Тетяна Павлівна звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими листами № 653/3939/17, виданими 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області на загальну суму 178839,19 грн.

В обґрунтування заяви зазаначено, що на виконанні у Генічеському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходяться наступні виконавчі документи:

- виконавчий лист № 653/3939/17 , виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 131887,27 грн;

- виконавчий лист № 653/3939/17, виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 3500 грн. та спричиненої моральної шкоди у розмірі 30000 грн.;

- виконавчий лист № 653/3939/17, виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування спричиненої спричиненої моральної шкоди у розмірі 10000 грн.;

- виконавчий лист № 653/3939/17, виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за проведення авто-технічних експертиз на загальну суму 3451, 92 грн.

Державним виконавцем зазначено, що на теперішній час рішення суду не виконано, декларацію не подано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Божник ухиляється від виконання рішення суду.

Тому, заявник просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчими листами № 653/3939/17, виданими 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області на загальну суму 178839,19 грн.

У судове засідання головний державний виконавець Харлампієва Т.П. не з`явилася, про час і місце розгляду подання була повідомлена належним чином. У відповідності до ч.4 ст.441 ЦПК України участь виконавця не є обов`язковою, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про можливість розгляду подання без участі державного виконавця.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, встановив наступне.

На виконанні у Генічеському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дійсно знаходяться виконавчі листи стосовно боржника ОСОБА_1 , а саме:

- виконавчий лист № 653/3939/17 , виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 131887,27 грн;

- виконавчий лист № 653/3939/17 , виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 3500 грн. та спричиненої моральної шкоди у розмірі 30000 грн.;

- виконавчий лист № 653/3939/17 , виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування спричиненої спричиненої моральної шкоди у розмірі 10000 грн.;

- виконавчий лист № 653/3939/17 , виданий 10.05.2019 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати за проведення авто-технічних експертиз на загальну суму 3451, 92 грн.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 20.03.2019 року та 12.06.2019 року винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що боржнику належить нерухоме майно на яке 03.01.2020 року відповідно до постанови державного виконавця накладено арешт, а саме на магазин, 3/5 частки , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем декілька разів на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак підтвердження отримання боржником цього виклику матеріали подання не містять.

Матеріали справи не містять доказів підтвердження звернення із запитом до Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової служби України, Національного комісії з цінних паперів та фондового ринку, установ банків з метою виявлення майна чи коштів на рахунках боржника.

Крім того, матеріали справи не містять інформації щодо наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Таким чином, аналіз перелічених норм законодавства дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Тобто, наявність лише невиконаного зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Разом з цим, державним виконавцем не надано суду доказів про здійснення всіх необхідних дій з метою виявлення майна чи рахунків на ім`я боржника.

Також, в поданні відсутні докази того, що він має паспорт громадянина Украйни для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

Судом враховано те, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не в повній мірі використання положення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на те, що обмеження у праві виїзду за кордон є крайньою мірою до боржника і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка об`єктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів.

Таким чином, враховуючи неповноту вчинення виконавчих дій, зокрема відсутність достатніх доказів, які б підтверджували: неможливості виконання судового рішення без застосування щодо боржника обмежувальних заходів, ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, можливість останнього виїхати за межі України, сприяння встановлених обмежень виконанню рішення, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 10, 258-261, 352-355, 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієвої Т.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01 грудня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова