Провадження № 2/185/1277/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання - Красуцького Б.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 , законного представника третьої особи - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/10760/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання частково недійсним та скасування свідоцтва на право власності житло,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в якому просить суд (згідно уточнених позовних вимог від 13.07.2020 року) визнати недійсним Розпорядження Органу приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради № 30121 від 16 серпня 2018 року в частині включення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в частині передачі 1/3 квартири АДРЕСА_1 , до нього, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 16 серпня 2018 року на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та виключити з зазначеного свідоцтва, скасувати державну реєстрацію за № 43600188 від 22.10.2018 року на 1/3 частки права власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 , виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з числа власників квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 16 серпня 2018 року відділом по обліку та розподілу житлової площі.

Позовна заява мотивована тим, що у 1992 році матері позивача ОСОБА_3 було видано ордер на вселення квартиру АДРЕСА_2 , в яку вселились та зареєструвались. Шлюб між батьком позивача,- ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано 01 серпня 2006 року. В серпні 2014 року ОСОБА_5 загинув в зоні проведення антитерористичної операції, операції об`єднаних сил в Донецької області. 16 серпня 2018 року ОСОБА_3 , вирішила приватизувати квартиру АДРЕСА_2 . Позивача вона про це не повідомила, про що остання дізналась 01 листопада 2018 року. Відмову від участи в приватизації житла по АДРЕСА_3 , пояснює тією обставиною, що позивач є членом сім`ї загиблого учасника АТО, про що вона отримала відповідне посвідчення і має пільгу на отримання житла, якою вона мала намір скористуватися після закінчення навчання в гірничому коледжі в м. Павлограді.

Позивач у судовому засідання обставини викладені у позовній заяві підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог на підставі доводів відзиву.

Згідно відзиву на позов представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючи на те, що в матеріалах приватизаційної справи наявні документи, які були подані заявницею ОСОБА_3 для прийняття рішення про приватизацію житла, в них міститься інформація про те, що в квартирі АДРЕСА_1 , були зареєстровані три особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї наймача від 12.07.2018 року. Як вбачається з даної довідки позивач на момент здійснення приватизації була неповнолітньою особою, тому не мала повної цивільної дієздатності, оскільки відповідно до ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), отже, Третя особа - ОСОБА_3 , як мама та законний представник, надала згоду на приватизацію квартиру в її інтересах позивача. Позивач у позові зазначає, що розпорядження органу приватизації було видано з порушенням ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, оскільки вона не надавала своєї згоди на приватизацію, проте, оскільки вона на момент приватизації не досягла вісімнадцяти років, то не могла її надавати, так як не мала дієздатності.

Так, рішення органу приватизації виконавчого комітету Павлоградської міської ради було прийнято стосовно всіх зареєстрованих осіб, які проживали на момент приватизації в даній квартирі. З цих підстав вважаємо зазначене рішення законним, оскільки, був дотриманий встановлений законом порядок. В даному випадку приватизація здійснювалась з дотриманням інтересів неповнолітніх дітей. Розпорядження органу приватизації було прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та в межах повноважень визначених законом, тому відсутні підстави для його скасування, і як наслідок відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло.

Що стосується посилання позивача на те, що приватизація стала підставою для позбавлення її права користування пільгами, передбаченими Порядком отримання грошової компенсації для придбання житла сім`ями загиблих учасників АТО, оскільки, вважає, що довідка про реєстрацію місця проживання не надає їй право користування квартирою в якій вона жила, тому це рішення є помилковим, дане твердження є особистим тлумаченням позивача діям посадових осіб та наданням невірної правової оцінки обставинам справи.

Також слід зазначити, що батько позивача помер у 2014 році, свідоцтво про смерть видано 03.11.2016 року, статус члена сім`ї загиблого позивач отримала 15.08.2017 року, тобто, за рік до здійснення приватизації квартири. Отже, з моменту отримання посвідчення, у позивача з`явилося право на пільги встановлені законодавством для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, якими могла скористатись її мати, як законний представник своєї неповнолітньої доньки, але не скористалась.

Згідно з п. 7 «Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї загиблого, особа з інвалідністю або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку. Відповідно до п.12 Порядку, Комісія протягом п`яти робочих днів з дня надходження подання розглядає його по суті і в присутності заявника або його законного представника чи уповноваженої особи приймає рішення щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації. В даному випадку Позивачем не надано доказів звернення за отриманням грошової компенсації, а також відсутнє рішення комісії з цього питання. Тобто, доказів того, що відповідач - Виконавчий комітет, прийнятим рішенням порушив права позивача, не надано.

Спір розглядається в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного, позовні вимоги не містять зобов`язання органу вчинити якісь певні дії, адже, в даних правовідносинах у виконавчого комітету відсутній будь-який обов`язок щодо вчинення конкретних дій по відношенню до позивача.

Третя особа, у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, зазначила, що на момент приватизації не знала про пільгу, яку має член сім`ї загиблого, донька не знала про приватизацію.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 11 серпня 2000 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 01.08.2006 року.

Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

13.10.2006 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали шлюб, від якого мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З довідки міського інформаційно-розрахункового аналітичного центру у Павлоградської міської ради від 12.07.2018 року № б/н вбачається, що ОСОБА_3 та її доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 перебували на квартирному обліку, займали квартиру АДРЕСА_1 .

Розпорядженням № 30121 від 16.08.2018 року відділу обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради передано на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності від 16.08.2018 року № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (по 1/3 частині кожній).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), кімнат у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Аналогічні положення містяться у пункту 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396.

Пунктом 1 статті 5 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, тобто, передача квартир у власність здійснюється тільки наймачам і членам їх сімей.

Згідно пункту 4 статті 5 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Відповідно до положень статей 1, 5, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", за якими передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, при цьому до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

За неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або піклувальники. Згоду на участь у приватизації дітей вони засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 було подано заяву встановленої форми на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Дана заява від імені та в інтересах неповнолітніх доньок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була підписана ОСОБА_3 , що підтверджено ОСОБА_3 в судовому засіданні.

До вказаної заяви було додано довідку про склад сім`ї наймача квартири, в якій вказано, що станом на момент подачі заяви про приватизацію наймачі мають право на житло.

У своїй письмовій заяві до органу приватизації ОСОБА_3 висловила волю неповнолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відносно приватизації конкретного житла.

Таким чином, суд приходить до висновку, що під час приватизації спірної квартири не було порушено прав позивача, оскільки було дотримано вимог Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що зміст правочину не повинен суперечити положенням інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Таким чином, враховуючи письмову згоду матері позивача щодо приватизації спірної квартири, подання нею всіх необхідних документів та вчинення дій, передбачених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради № 30121 від 16.08.2018 року та свідоцтва про право власності від 16.08.2018 року.

Саме по собі неповідомлення ОСОБА_3 позивача щодо приватизації спірної квартири не може бути підставою для скасування оскаржуваного розпорядження та свідоцтва про право власності, оскільки такі видані відповідно до вимог закону та не суперечать Конституції України. Крім того, в своїй письмовій заяві до органу приватизації ОСОБА_3 , як законний представник відповідно до ст.242 Цивільного кодексу України, висловила волю позивача, своєї неповнолітньої доньки, відносно приватизації конкретного житла, тому її право на приватизацію ніким не порушено.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 15.08.2017 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

В судовому засіданні позивач посилалась, що не має змоги у зв`язку зі здійсненою приватизацією, реалізувати своє право на отримання квартири, як пільги для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Оцінюючи доводи позивача, суд звертає увагу, що позивач отримала права на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни в 2017 році, проте приватизація була проведена в 2018 році, тобто право реалізувати пільгу, якщо така мається, отримано було до проведеної приватизації.

Крім того, позивач обґрунтовуючи перепони, що виникли у неї у зв`язку з проведеною приватизацією, для користування пільгами для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, не надала жодного документального підтвердження таких труднощів, а саме звернення до відповідного органу та відмова в отриманні певних пільг.

Суд враховує, що позивач у зв`язку з приватизацією 1/3 частини квартири, стала власником нерухомого майна, тобто безоплатно набула у власність нерухоме майно, що свідчить про відсутність порушення її прав.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про визнання частково недійсним та скасування розпорядження органу приватизації, визнання частково недійсним та скасування свідоцтва на право власності житло - відмовити у повному обсязі.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_4 .

Відповідач - Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, , місцезнаходження: м.Павлоград, вул.Соборна, буд.95.

Третя особа - ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення у повному обсязі складено 10 грудня 2020 року.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. О. Врона