Справа № 331/3003/20
Провадження № 2/331/1452/2020
18 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Антоненко М.В.,
при секретарі судового засідання Андрієнко С.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник АТ «МЕГАБАНК» звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого з 31.10.2018 р. є АТ «МЕГАБАНК» було укладено Договір №15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту) від 15 лютого 2017 року.
Згідно з п. 1.1. договору, позивач відкриває відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , в гривні, на підставі отриманої від клієнта заяви - анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, здійснює обслуговування картрахунку клієнта та надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених договором.
Відповідно до п. 1.2. договору, банк зобов`язується приймати та зараховувати на картрахунок, відкритий відповідачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження відповідача про перерахування і видачу відповідних сум з картрахунку та проведення інших операцій за цим рахунком відповідно до законодавства України.
Пунктом 1.3 Договору встановлено, що картка використовується відповідачем для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших банківських операцій передбачених чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.
Згідно з п. 1.4. договору, цей договір є договором приєднання до правил обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», а картка, що видається на підставі цього договору є власністю банку. Цей договір разом з правилами, тарифами на послуги банку та іншими додатковими угодами і додатками складають єдиний договір. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору.
Згідно з п. 2.1. договору, банк надає відповідачу у тимчасове користування грошові кошти шляхом сплати з картрахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах ліміту овердрафту/кредитної лінії (кредитування рахунку, далі - овердрафт/кредитна лінія), визначеного цим договором.
Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. договору, відповідач на власний розсуд вирішує питання стосовно використання ліміту овердрафту/кредитної лінії. Сплата процентів, комісій та додаткових витрат передбачених умовами договору здійснюється у разі користування лімітом овердрафту/кредитною лінією.
Пунктами 2.6. і 2.7. договору передбачено, що при використанні ліміту овердрафту/ кредитної лінії сплата процентів за користування кредитними коштами та комісій здійснюється відповідачем не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, та у день повернення овердрафту/кредитної лінії за розрахунковий період, який починається з останнього робочого дня місяця, що передує поточному і закінчується передостаннім робочим днем поточного місяця. При використанні ліміту кредитної лінії відповідач щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, забезпечує надходження коштів на картрахунок в розмірі мінімального обов`язкового платежу, розмір якого визначений тарифами банку.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме п.п. 1.1., 1.2. Договору, відкривши відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку № НОМЕР_2 за період з 15.02.2017 р. по 29.02.2019 p., відкритим відповідачу у позивача.
Згідно з п. 4.5. договору, банк нараховує проценти на залишок коштів на картрахунку та у разі виникнення заборгованості на суму використаного ліміту овердрафту/кредитної лінії або на суму несанкціонованого овердрафту згідно з тарифами Банку.
Згідно з п. 4.6. договору, сплата поточних платежів передбачених тарифами та цим договором, а також погашення несанкціонованого овердрафту (заборгованості яка виникла понад залишок коштів на картрахунку і понад ліміту овердрафту/кредитної лінії перед банком) за картрахунком відповідача або заборгованості, що виникла перед банком, здійснюється автоматично при будь-якому надходженні коштів на картрахунок відповідача.
Відповідно до п. 2.2. договору, відповідач зобов`язався здійснити кінцеве погашення заборгованості за овердрафтом/кредитною лінією перед позивачем в строк до 10-00 години 14.02.2020 р.
Згідно з п. 3.1.1. договору, відповідач зобов`язався на умовах, визначених договором повністю повернути кредитні кошти (у разі користування ними), сплатити передбачені договором проценти, неустойку, при використанні ліміту кредитної лінії мінімальний обов`язковий платіж та інші платежі, здійснювати погашення несанкціонованого овердрафту.
Відповідачем, в порушення прийнятого на себе зобов`язання, не було здійснено повернення у повному обсязі кредитних коштів, тому, починаючи з 18.04.2018 р. відповідачу було перенесено заборгованість в розмірі 9 808,86 грн. (дев`ять тисяч вісімсот вісім гривень 86 копійок) на рахунок простроченої заборгованості, що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_2 за період з 15.02.2017 р. по 29.02.2020 р. та розрахунком заборгованості станом на 01.03.2020 р. за договором № 15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
Станом на 01.03.2020 р. заборгованість за кредитом складає 9 808,86 грн. (дев`ять тисяч вісімсот вісім гривень 86 копійок), що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_2 за період з 15.02.2017 р. по 29.02.2019 р. та розрахунком заборгованості станом на 01.03.2020 р. за договором № 15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
В порушення п.п. 2.2., 2.4., 3.1.1. договору, відповідачем не сплачені проценти за користування кредитом за період від 29.09.2017 р. по 28.02.2020 р. включно в розмірі 2 121,46 грн. (дві тисячі сто двадцять одна гривня 46 копійок), що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 за період з 15.02.2017р. по 02.03.2018 р. та розрахунком заборгованості станом на 01.03.2020 р. за Договором № 15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
За несвоєчасне внесення або внесення не в повному обсязі обов`язкового мінімального платежу (згідно з п. 4.3. Додатку №1 до договору розмір обов`язкового платежу становить 7.0% від суми заборгованості), відповідач сплачує штраф у розмірі 10% від суми невнесеного обов`язкового платежу (п.4.4. Додатку №1 до Договору). Сума штрафу в такому разі становить 483,29 грн. (чотириста вісімдесят три гривні 29 копійок), що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.03.2020 р. за Договором № 15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
Також, за порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу (в т. ч. сплати не в повному обсязі) більше ніж на 90 календарних днів поспіль, Відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 40% від суми встановленого ліміту (п.4.6. Додатку №1 до Договору). Сума штрафу в такому випадку становить 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок), що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.03.2020 р. за договором № 15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
Таким чином, загальна сума вимог за Договором № 15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії станом на 01.03.2020 р. становить 16 413,61 грн. (шістнадцять тисяч чотириста тринадцять гривень 61 копійка) і складається з: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 9 808,86 грн. (дев`ять тисяч вісімсот вісім гривень 86 копійок), залишку нарахованих та несплачених відсотків за період від 29.09.2017р. по 28.02.2020р. включно в розмірі 2 121,46 грн. (дві тисячі сто двадцять одна гривня 46 копійок) та суми штрафів у розмірі 4 483,29 грн. (чотири тисячі чотириста вісімдесят три гривні 29 копійок).
Ухвалою від 07.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Враховуючи той факт, що право на справедливіший суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
За змістом ст. 55, 64, 124 Конституції України право на судовий захист гарантується та забезпечується. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежений. Цей принцип знайшов своє відображення і в рішенні Конституційного суду № 9-зп від 25.12.1997 року.
Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов`язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного права.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ст. 16 ЦК України, може бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1)письмовими, речовими і електронними доказами;
2)висновками експертів;
3)показаннями свідків.
Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого з 31.10.2018 р. є АТ «МЕГАБАНК» було укладено Договір №15-014-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту) від 15 лютого 2017 року.
Згідно з п. 1.1. договору, позивач відкриває відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , в гривні, на підставі отриманої від клієнта заяви - анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, здійснює обслуговування картрахунку клієнта та надає кредитні кошти в сумі та на умовах визначених договором.
Відповідно до п. 1.2. договору, банк зобов`язується приймати та зараховувати на картрахунок, відкритий відповідачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження відповідача про перерахування і видачу відповідних сум з картрахунку та проведення інших операцій за цим рахунком відповідно до законодавства України.
Пунктом 1.3 Договору встановлено, що картка використовується відповідачем для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших банківських операцій передбачених чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.
Згідно з п. 1.4. договору, цей договір є договором приєднання до правил обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК», а картка, що видається на підставі цього договору є власністю банку. Цей договір разом з правилами, тарифами на послуги банку та іншими додатковими угодами і додатками складають єдиний договір. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору.
Згідно з п. 2.1. договору, банк надає відповідачу у тимчасове користування грошові кошти шляхом сплати з картрахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах ліміту овердрафту/кредитної лінії (кредитування рахунку, далі - овердрафт/кредитна лінія), визначеного цим договором.
Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. договору, відповідач на власний розсуд вирішує питання стосовно використання ліміту овердрафту/кредитної лінії. Сплата процентів, комісій та додаткових витрат передбачених умовами договору здійснюється у разі користування лімітом овердрафту/кредитною лінією.
Пунктами 2.6. і 2.7. договору передбачено, що при використанні ліміту овердрафту/ кредитної лінії сплата процентів за користування кредитними коштами та комісій здійснюється відповідачем не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, та у день повернення овердрафту/кредитної лінії за розрахунковий період, який починається з останнього робочого дня місяця, що передує поточному і закінчується передостаннім робочим днем поточного місяця. При використанні ліміту кредитної лінії відповідач щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, забезпечує надходження коштів на картрахунок в розмірі мінімального обов`язкового платежу, розмір якого визначений тарифами банку.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а саме п.п. 1.1., 1.2. Договору, відкривши відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку № НОМЕР_2 за період з 15.02.2017 р. по 29.02.2019 p., відкритим відповідачу у позивача.
Згідно з п. 4.5. договору, банк нараховує проценти на залишок коштів на картрахунку та у разі виникнення заборгованості на суму використаного ліміту овердрафту/кредитної лінії або на суму несанкціонованого овердрафту згідно з тарифами Банку.
Згідно з п. 4.6. договору, сплата поточних платежів передбачених тарифами та цим договором, а також погашення несанкціонованого овердрафту (заборгованості яка виникла понад залишок коштів на картрахунку і понад ліміту овердрафту/кредитної лінії перед банком) за картрахунком відповідача або заборгованості, що виникла перед банком, здійснюється автоматично при будь-якому надходженні коштів на картрахунок відповідача.
Відповідно до п. 2.2. договору, відповідач зобов`язався здійснити кінцеве погашення заборгованості за овердрафтом/кредитною лінією перед позивачем в строк до 10-00 години 14.02.2020 р.
Згідно з п. 3.1.1. договору, відповідач зобов`язався на умовах, визначених договором повністю повернути кредитні кошти (у разі користування ними), сплатити передбачені договором проценти, неустойку, при використанні ліміту кредитної лінії мінімальний обов`язковий платіж та інші платежі, здійснювати погашення несанкціонованого овердрафту.
Відповідачем ОСОБА_1 , в порушення прийнятого на себе зобов`язання, не було здійснено повернення у повному обсязі кредитних коштів, а тому, станом на 01.03.2020 р. у відповідача перед банком виникла заборгованість в розмірі 16 413,61 грн., яка складається: з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 9 808,86 грн., залишку нарахованих та несплачених відсотків за період від 29.09.2017 р. по 28.02.2020 р. включно в розмірі 2 121,46 грн. та суми штрафів у розмірі 4 483,29 грн..
Норми ст. ст. 509, 623-625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Також ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).
За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Враховуючи, що позивачем надані докази того, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів в повному обсязі не виконує, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 16 413,61 грн.
При цьому суд зауважує, що відповідачем ОСОБА_1 , доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору, не надано і судом таких обставин не встановлено.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 2102,00 гривні.
Керуючись ст. ст. 611, 629, 1049,1050, 1054 ЦК України, ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко