ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3917/20 Справа № 213/1972/17 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/1972/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль",

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року, яке ухвалено суддею Нестеренком О.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 29 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (надалі ПАТ "Криворізька теплоцентраль") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що ПАТ "Криворізька теплоцентраль" здійснює постачання централізованого опалення до будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає в цій квартирі.

Відповідачі отримують послуги, що надає позивач, тобто в силу ст.634 ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вважаються такими, що уклали з підприємством позивача договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Як власник та користувач, відповідачі мають нести тягар по утриманню житла, оплачувати спожиті послуги щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, але своєчасно надані позивачем послуги не сплачують, у зв`язку з чим, станом на 23.05.2017 року, виникла заборгованість у розмірі 28554,55 грн., на яку, відповідно до положень ст.625 ЦК України, ПАТ "Криворізька теплоцентраль" було нараховано інфляційні витрати за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

17.04.2015 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетрвоської області було видано судовий наказ у справі №213/794/15-ц, який скасовано ухвалою цього ж суду від 08.05.2015 року, тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 , за період з жовтня 2013 року по травень 2017 року в розмірі 28554,55 грн., 3 % річних в розмірі 1043,61 грн., інфляційних втрат у розмірі 7005,20 грн., а всього 36603,36 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01.10.2013 року по 23.05.2017 року в розмірі 28554,55 гривень, 3 % річних у розмірі 1043,61 гривень, інфляційні витрати у розмірі 7005,20 гривень, а всього стягнуто 36 603 гривні 36 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Криворізька теплоцентраль» на повернення судового збору по 800,00 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький О.М., просить рішення суд скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано предмету позовних вимог стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, а не правомірність чи неправомірність відключення квартири відповідача від мережі теплопостачання. Зауважує, що судом було встановлено факт відключення у квартирі труби з гарячого водопостачання, встановлення на кухні котла, демонтаж опалювальних приладів та ізоляцію стояків, із встановленням індивідуального опалення, про що було складено протокол окремої процесуальної дії, однак не враховано при ухваленні оскаржуваного рішення суду. Також, відповідач вказує й на те, що жодним правовим актом не передбачено відповідальності за самовільне відключення від централізованого опалення у розмірі вартості теплової енергії, яка могла б бути спожита при користуванні центральним опаленням, а споживання теплової енергії ним не здійснювалося, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 вказує на те, що він є єдиним власником квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 (т. 1 а.с.10, 11).

Згідно листа Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради від 16.02.2005 за № 501/8, за зверненням ОСОБА_1 , Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради погоджено відключення квартири АДРЕСА_2 від системи теплопостачання при умові влаштування альтернативного джерела опалення, та запропоновано отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз», а також проект, розроблений проектною організацією (т. 1 а.с.42).

Рішенням виконкому Криворізької міської ради від 08.02.2006 року № 90 створена міжвідомча комісія з питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, яку рішенням від 12.11.2008 року затверджено в новому складі. Розгляд та вирішення питань з відключення від мереж ЦО і ГВП належить до компетенції Департаменту розвитку інфраструктури міста, відповідно до листа якого за № 7/6/917 від 19.02.2019 звернень від споживачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з проханням відключення квартири за адресою: АДРЕСА_3 від мереж ЦО і ГВП не надходило (т. 1 а.с.194-195).

30.11.2010 року, представниками ВАТ «Криворіжгаз» складено Акт прийому до експлуатації газифікованого об`єкта, з якого вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 встановлено котел. Для встановлення обладнання, за заявою ОСОБА_1 , розроблено робочий проект, посадовими особами ВАТ «Криворіжгаз» розроблені технічні умови на проектування газозабезпечення обладнання автономного обладнання за вказаною адресою (т. 1 а.с.43-47).

Рішенням виконкому Криворізької міськради від 12.10.2011 року № 343 надано згоду на передачу об`єктів теплопостачання від КПТМ «Криворіжтепломережа» на балансовий облік та господарське відання до ДП «Криворізька теплоцентраль», у тому числі й будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.228-232).

Згідно з Актом від 01.03.2012 року, складеним працівником КПТМ «Криворіжтепломережа», в квартирі АДРЕСА_2 наявний розрив в системі централізованого опалення, встановлено автономне опалення. Як зазначено в цьому Акті, за самовільне підключення до мереж КП «Криворіжтепломережа» несе відповідальність споживач. Акт підписаний ОСОБА_1 (т.1 а.с.41).

08.01.2013 року відбувалося засідання комісії КПТМ «Криворіжтепломережа» по розгляду колективного звернення громадян щодо влаштування індивідуального автономного опалення та, згідно протоколу № 4 комісії, 92-м заявникам було запропоновано до 08.01.2013 року надати до комісії пакет документів на встановлення автономного опалення, згідно Порядку відключення окремих житлових приміщень від централізованої системи опалення, розглянуто 79 пакетів документів, перелічені адреса цих абонентів та зазначено які документи надані кожним із споживачів окремо. З цих документів вбачається, що власник квартири за адресою АДРЕСА_3 - ОСОБА_1 надав комісії погодження УЖКГ № 501/8 від 16.02.2005 року, інші документи (технічні умови КПТМ, теплотехнічний розрахунок, Акт про відключення квартири від ЦО і ГВП) відсутні (т. 1 а.с.103-106).

01.10.2013 року особові рахунки по квартирі АДРЕСА_2 передані на обслуговування до ДП «Криворізька теплоцентраль».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно відключилися від мережі теплопостачання та у період 01 жовтня 2013 року по 23 травня 2017 року не сплачувала за теплову енергію, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача ДП «Криворізька теплоцентраль». Також суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, ДП «Криворізька теплоцентраль» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань з 01 жовтня 2013 року по 23 травня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням у подальшому споживачем відповідних дій з дотриманням визначеної Порядком процедури.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15.

Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4 внесено зміни до Порядку, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише у будинку в цілому.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169).

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відключення квартири АДРЕСА_2 від мереж централізованого опалення було вчинено самовільно з недотриманням порядку, встановленого законодавством, тому ДП «Криворізька теплоцентраль» здійснювало нарахування оплати наданих комунальних послуг на законних підставах.

При цьому, у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1706цс15 зроблено висновок, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання», у зв`язку з чим колегія суддів не може прийняти доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав правових підстав вдаватися до аналізу правомірності чи не правомірності відключення квартири відповідача ОСОБА_1 від централізованого теплопостачання.

Колегія суддів не погоджується й з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у справі, оскільки, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а матеріалами справи підтверджено та не спростовано в апеляційній інстанції, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

Правильність нарахування суми боргу підтверджується особовим рахунком по квартирі АДРЕСА_2 , яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення за вказаний період оплати за комунальні послуги. При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачем ОСОБА_1 не спростована.

Погоджується колегія суддів й з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період затримки виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ПАТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань з 01.10.2013 року по 23.05.2017 року.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Лівицький Олександр Миколайович, - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: