КОПІЯ.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем у справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 лютого 2020 року було розірвано.

Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час вони проживають окремо. Син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона не працює, здійснює догляд за дитиною. Відповідач на утримання дитини коштів не виділяє, їхніми з дитиною умовами існування не цікавиться, матеріально не підтримує, хоча він працездатний та матеріально забезпечений, оскільки працює у військовій частині НОМЕР_1 , водієм - електриком, та має регулярний дохід.
В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на утримання сина на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , в якій вона просить справу розглядати за її відсутності, при цьому, позовні вимоги підтримала просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надав суду заяву, що позов ОСОБА_1 визнає, також зазначає, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
У відповідності до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.02.2020 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.11.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Володимир-Волинському району реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №10 сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, судом встановлено, що на даний час неповнолітня дитина повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає про що свідчить факт звернення позивача із позовом до суду.
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Приписами ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році, зокрема для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, зокрема, матеріальне становище дитини ОСОБА_3 , стан його здоров`я, а також те, що відповідач являється працездатною молодою особою, при цьому він отримує немінливий, регулярний дохід, та те, що у відповідності до ч.3 ст.181 СК України, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідно визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 18.02.2020 року, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., і керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 263- 265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити .
Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
У відповідності до ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць
Стягнути з ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні під час проголошення рішення, у цей же строк з дня його отримання.

Суддя (підпис).
Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер