справа №619/4834/20
провадження №2/619/1502/20
02 грудня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого-судді Кононихіної Н.Ю.
за участю секретаря судового засідання Мєщан І. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області «про визнання осіб такими, що втратили право на житло»,
До суду із позовом звернувся позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області «про визнання осіб такими, що втратили право на житло». Із матеріалів позовної заяви вбачається, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18.07.1989 № 95, виданого виконкомом Проходівської сільради народних депутатів Дергачівського району Харківської області на підставі рішення № 242 від 18.07.1989, а також рішення виконавчого комітету Проходівської сільради Дергачівського району Харківської області № 27 від 13.08.2013, а також Державного акту на право приватної власності на землю, реєстраційний № 52 від 14.01.1997 - ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою у АДРЕСА_1 загальною площею 100,50 м.кв., та житловою - 73,10 м.кв.
На даний момент у будинку зареєстровані у якості членів сім`ї власника будинку - його дочка та онуки, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (моменту купівлі будинку), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з моменту народження), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з моменту народження), що підтверджується матеріалами домової книги.
Однак, відповідачі по справі з 2014 року і по теперішній час у спірному житловому будинку за зазначеною адресою у АДРЕСА_1 - не проживали і не проживають, що підтверджується актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 03.11.2020.
Особистих речей відповідачів у житловому будинку немає, поштова кореспонденція на їх ім`я не надходить, медичного обслуговування відповідачі за даною адресою не отримують, комунальні послуги та рахунки не сплачують, не приймають участі у ремонтах будинку, т.я. вони добровільно змінили місце свого проживання, вибувши з місця реєстрації, з 2014 року проживають у АДРЕСА_2 - а тому втратили право користування належним позивачу житловим будинком з зазначеного часу, т.я. більше шести місяців без поважних причин не проживають у спірному домобудуванні.
У зв`язку з тим, що відповідачі по справі у добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку по вищевказаній адресі, з метою вирішення цього питання позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Тому позивач просив визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилась, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просили слухати справу у їх відсутності, тому суд розглядає справу за відсутності позивача, на тих доказах, які надані до судового засідання.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 , яка дії від себе та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, не з`явилась без поважних причин, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання, у заочному порядку.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання, у заочному порядку.
В судове засідання представник відповідача Проходівської сільради Дергачівського району Харківської області не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просив розглядати справу за його відсутності, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання, у заочному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч.1 ст.72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18.07.1989 № 95, виданого виконкомом Проходівської сільради народних депутатів Дергачівського району Харківської області на підставі рішення № 242 від 18.07.1989, а також рішення виконавчого комітету Проходівської сільради Дергачівського району Харківської області № 27 від 13.08.2013, а також Державного акту на право приватної власності на землю, реєстраційний № 52 від 14.01.1997 - ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями за адресою у АДРЕСА_1 загальною площею 100,50 м.кв., та житловою - 73,10 м.кв.
На даний момент у будинку зареєстровані у якості членів сім`ї власника будинку - його дочка та онуки, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (моменту купівлі будинку), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з моменту народження), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з моменту народження), що підтверджується матеріалами домової книги.
Однак, відповідачі по справі з 2014 року і по теперішній час у спірному житловому будинку за зазначеною адресою у АДРЕСА_1 - не проживали і не проживають, що підтверджується актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 03.11.2020.
Особистих речей відповідачів у житловому будинку немає, поштова кореспонденція на їх ім`я не надходить, медичного обслуговування відповідачі за даною адресою не отримують, комунальні послуги та рахунки не сплачують, не приймають участі у ремонтах будинку, т.я. вони добровільно змінили місце свого проживання, вибувши з місця реєстрації, з 2014 року проживають у АДРЕСА_2 - а тому втратили право користування належним позивачу житловим будинком з зазначеного часу, т.я. більше шести місяців без поважних причин не проживають у спірному домобудуванні.
У зв`язку з тим, що відповідачі по справі у добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку по вищевказаній адресі, з метою вирішення цього питання позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Тому суд визнає відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діє від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-78, 259, 280-284 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дергачівський районний суд Харківської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н. Ю. Кононихіна