Справа № 482/1747/20
Номер провадження 2/482/551/2020
У Х В А Л А

04 грудня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Демінської О.І., секретар судового засідання Єфімова О.І., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса Миколаївської області клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У чергове підготовче засідання сторони втретє не з`явилися.

Неявка сторін у підготовче засідання не перешкоджає його проведенню.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із зверненням нею до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про спадщину за законом частково недійсним та поділ спадкового майна.

Посилаючись на об`єктивну неможливість у зв`язку із цим розглянути справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, просить суд зупинити провадження у вказаній справі.

Вивчивши доводи клопотання та матеріали позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, суд приходить до наступного.

Питання щодо зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зупинення провадження у справі - це окремий правовий інститут цивільного процесуального права, метою якого є перенесення розгляду справи в порядку, зокрема, позовного провадження по суті на інший, більш пізній термін, за визначених у законі правових підстав (ст. 251 ЦПК України).

При цьому, тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства, а відповідно, є неприпустимою.

Виключенням з виписаних правил є застосування положень про зупинення провадження у справі, підставами якого слугують обставини, передбачені цивільно-процесуальним законом, зокрема п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

За ним суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, з системного аналізу виписаного та аналізу судової практики можна зробити наступні висновки.

Необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиціальне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

Відповідно до роз`яснень п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

За змістом вказаної норми зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, викликається необхідністю встановлення у судовому рішенні по іншій справі фактів, які мають значення для даної справи.

Сторони не позбавлені можливості надати у даній справі докази, що дозволять встановити фактичні обставини у справі.

Відповідно до правового висновку ВСУ, викладеного в Постанові від 01.02.2017 року по справі за № 6-1957цс16, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи викладене, з метою дотримання принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, виходячи з підстав звернення до суду із позовом, відповідачем у якій є ОСОБА_1 , змісту заявлених позовних вимог, суд вважає, що клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 251, 353 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає .

Суддя: О.І. Демінська