Справа № 310/5257/20
РІШЕННЯ

Іменем України

( заочне)

07 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мариніна О.В.

при секретарі Мазняк О.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 310/5257/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована відповідач її колишня невістка, яка за місцем реєстрації з 2016 року він не проживає, витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує та реєстрація відповідача у даному будинку створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Про слухання справи повідомлена належним чином відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надала.

Відповідно ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вислухавши позивача та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-10).

Відповідач ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з сином позивача та зареєстрована у будинку, належному ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки, виданої Новопетрівським старостинським округом Осипенківської сільськії ради Крот О.В., 13.06.1993 року зареєстрована по АДРЕСА_1 , але фактично за місцем реєстрації не проживає ( а.с. 5).

Факт реєстрації відповідача по АДРЕСА_1 також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Новопетрівського старостинського округу, наданої суду відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради (а.с. 14).

Факт не проживання відповідача у вказаному будинку підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що вона є сусідкою позивача та проживає по АДРЕСА_1 . Знає відповідача ОСОБА_2 , вона колишня невістка ОСОБА_1 , проживала по АДРЕСА_1 спільно з її сином. З 2016 року вона там більше не проживає.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона проживає неподалеку від ОСОБА_1 , на одній вулиці. Знає відповідача ОСОБА_2 , вона колишня невістка ОСОБА_1 , проживала спільно з її сином, коли вони розійшлися у 2016 році вона поїхала та більше там не проживає.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у будинку, що належить позивачу ОСОБА_1 . Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.405 ЦК України, ст. ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін