справа № 489/3414/19 провадження №2/489/358/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_2 терміном 6 місяців.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем другої черги після його смерті. Про спадкоємців першої черги їй нічого не відомо, оскільки батьки померли раніше, одруженим він не був, дітей не мав. 19.03.2019 позивач звернулась до приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата. Проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що строк був пропущений нею з поважних причин, а саме у зв`язку з її хворобою, оскільки з 2017 року їй встановлено діагноз гіпертонічна хвороба ІІ ступеня 2 стадії. Також перешкодою стала об`єктивна неможливість, пов`язана з тим, що її чоловік тяжко хворіє, йому встановлено ІІ групу інвалідності, через що він потребує постійного стороннього догляду, який здійснює позивач. В 2017 році стан здоров`я її чоловіка почав погіршуватися і в періоди з 16.05.2017 по 23.05.2017 та з 02.09.2017 по 03.10.2017 він перебував на стаціонарному лікуванні у Вітовській районній лікарні. За такого, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилається на те, що діагноз позивачу було встановлено 31.07.2017, тобто майже після спливу терміну для прийняття спадщини. Крім того, відповідач не погоджується з посиланням позивача на хворобу свого чоловіка, як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки останній не є спадкоємцем, при цьому його перебування на стаціонарі мало місце в травні 2017 року і тривало лише тиждень.Тому вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач надала на адресу суду відповідь на відзив в якій зазначила, що відповідач не звернув уваги на те, що право на подання заяви про прийняття спадщини вона, як спадкоємиця другої черги, отримала через шість місяців після смерті брата, і цей строк склав 3 місяці. Також, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що гіпертонічна хвороба ІІ ступеня 2 стадії є хронічним захворюванням і особа, яка ним хворіє не може вилікуватися в повному обсязі, стан її здоров`я погіршився у зв`язку з трагічними подіями, а саме: смертю брата та тяжкою хворобою чоловіка. Крім того, зазначила, що її чоловік потребує цілодобової сторонньої допомоги, а коли він знаходився на стаціонарному лікуванні, вона була вимушена бути поряд з ним.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження.

Іншою ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.07.2019витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №145.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №7 від 20.11.2018, свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_2 є рідним братом позивача.

Згідно листа за вих. №122/01-16 від 19.03.2019, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини і відсутністю факту прийняття спадщини.

Згідно відомостей наданих приватнимнотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іваненко С.В. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи, позивач є спадкоємцем другої черги, після смерті ОСОБА_2 за законом.

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008).

Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів.

У постанові від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 Верховним Судом було сформовано наступну правову позицію: поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначала про те, що встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, зокрема вказувала про те, що має хронічне захворювання - гіпертонічну хворобу ІІ ступеня 2 стадії. Зазначала про різке погіршення стану здоров`я, через трагічні події, що відбулися в її житті, а саме смерть брата та тяжку хворобу чоловіка.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надала копію виписки з її медичної картки. Даючи оцінку зазначеному доказу, суд звертає увагу на те, що у виписці відсутня інформація про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, у ній зазначена лише діагноз. Разом з тим, виписка не містить доказів такої тривалої хвороби позивача, яка б позбавляла її можливості подати нотаріусу за місцем проживання заяву про прийняття спадщини, ні інших обставин, які об`єктивно, протягом усього шестимісячного строку унеможливлювали б своєчасне подання заяви про прийняття спадщини.

За такого суд, приходить до висновку, що зазначена у виписці інформація щодо захворювання позивача, не є доказом поважності причини пропуску нею строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки не містить даних про хворобу, яка б безспірно перешкоджала їй подати таку заяву.

Що стосується посилання позивача на хворобу її чоловіка, як на поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до наступного.

Так, з виписки епікриз з медичної картки стаціонарного хворого Вітовської центральної районної лікарні міста Миколаєва за № 8294/1323 від 03.10.2017 вбачається, що ОСОБА_3 , який є чоловіком позивача, знаходився у медичному закладі з 21.09.2017 по 03.10.2017 з діагнозом: розсіяний енцефаломієліт, вторинно-проградієнтне перебіг з вираженим нижнім параперезом, вестибуло-атактичний синдром. Проте, у вказаній виписці відсутні рекомендації стосовно того, що ОСОБА_3 потребує цілодобової сторонньої допомоги, крім того, виписка не підтверджує посилання позивача на те, що вона знаходилась поряд з чоловіком під час його перебування на стаціонарному лікуванні.

Інші медичні документи, надані позивачем на підтвердження позовних вимог щодо поважності причин пропуску нею строку для вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, до спірного періоду не відносяться.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно правового змісту положень статей 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що брат позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та приймаючи до уваги відсутність доказів про наявність суттєвих обставин неможливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За такого, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Адміральська,20.

Повний текст судового рішення складено 11.03.2020.

Суддя І.В.Коваленко