Номер провадження: 22-ц/813/1042/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

розглянула в режимі відеоконференції «EasyCon» у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення від Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року по справі за позовом Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгродім ХК»,

- про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В жовтні 2018 року Дачно-будівельний кооператив «Нова Аркадія» звернувся до суду із позовом та просив суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування службовим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що 01.07.2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-3801/11 визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на склад сім`ї чотири особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та двоє їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право користування службовим приміщенням, яке розташоване по АДРЕСА_1 під літ. «Р», «Р '», «Р1» та складається з приміщень «8» площею 8 кв.м., «9» площею 8,8 кв.м., «10» площею 12,7 кв.м., «11» площею 3,4 кв.м., «12» площею 7,5 кв.м., «7» площею 11,1 кв.м., «6» площею 13,8 кв.м., «4» площею 9,6 кв.м., «3» площею 6,5 кв.м., «2» площею 2,9 кв.м., «1» площею 2,8 кв.м., загальна площа 87,1 кв.м.

Зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти з ОСОБА_2 на склад сімї чотири особи договір найму на вищезазначене службове приміщення загальною площею 87,1 кв.м.

Відповідачі з заявою укласти договів найму службового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не звертались, більше року не проживають у ньому і не утримують його, посилаючись на ст.71.72 ЖК України втратили право користування цим приміщенням .Сім`я ОСОБА_5 забезпечена іншим житлом, так як ОСОБА_2 на праві приватної власності належить ряд об`єктів нерухомого майна, серед якого дві квартири.

Позивач зазначає, що службове приміщення знаходиться у занедбаному, непридатному для проживання стані, у ньому відсутні комунікації електо-, газо- та водопостачання. Достатніх та триваючхі зв`язків зі службовим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , щоб вважати його їх житлом, відповідачі не підтримують

Посилаючись на вимоги ст.71,72 ЖК України просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

У відзиві на позовні вимоги ОСОБА_1 вказала на необґрунтованість, безпідставність позовних вимог. Зазначала, що відповідачі зареєстровані та фактично проживають у службовому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , отримують поштову кореспонденцію за цією адресою, платять за послуги газопостачання та інші послуги.

Інші відповідачі надали до суду спільний відзив, в якому зазначили, що повністю підтримують позицію та аргументи проти безпідставності і необґрунтованості позову, що були викладені ОСОБА_1 у поданому нею відзиві на позов та просили суд у задоволенні позовних вимог ДБК «Нова Аркадія» відмовити повністю.

ТОВ «Украгродім ХК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, надало до суду письмові пояснення та просило задовольнити повністю позов ДБК «Нова Аркадія» та визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовим приміщенням.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року позов Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгродім ХК», про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням, - задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), такими, що втратили право користування службовим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимогах посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія»- адвокат Брушньовська І.І. просить залишити рішення приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання сторони не з`явилсь, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник органу опіки та піклування приморської районної адміністрації Одеської міської ради просить справу слухати за їх відсутністю посилаючись на карантинні заходи.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Із повідомлення про вручення судової повістки на адресу заявниці, яка зазначена в апеляційній скарзі та за якою заявниця зареєстрована АДРЕСА_1 та відповідачів повернулись повідомлення, що адресати відсутні за вказаною адресою.

Колегія суддів вважає, що Одеський апеляційний суд виконав свої обов`язки щодо належного сповіщення про час та місце розгляду справи, заявниця, подавши апеляційну скаргу зазначила своє місце проживання на котру надсилались судові повістки, зміну адресу суд не повідомила.

Заявниця реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, тому зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України) колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Зазначена позиція відповідає й позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19).

В силу частини 2 статті 372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Відповідно до частини 5 ст.ст.268 ЦПК України, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складання цього судового рішення є 08.12.2020 року.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

В апеляційній сказі ОСОБА_1 зазначає, що справа розглянута за відсутності органа опіки та піклування без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, його висновку щодо розявязання спору.Справа розглянута у спрощеному провадженні, а тому в силу частини 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для обов`язкового скасування судового рішення, оскільки розглядається в загальному порядку.

Зазначає, що позивач не є власником спірної квартири так як лише в квітні 2019 року зареєструвало право приватної спільної часткової власності на 14/100 частки об`єкту житлової нерухомості в АДРЕСА_1 .

В матеріалах спави відсутні докази на підставердження позовних вимогах .

На момент подачі позову Дачно-будівельний кооператив «Нова Аркадія» не був власником спірної квартири, не уклав з ОСОБА_2 на склад сім`ї чотири особи договір найму, чим порушив та не виконав рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2011 року . Позивачем не надано доказів, що вони без поважних причин в спірному помешкаггю не проживають.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає про надання належних та допустимих доказів на підтвердження факту не проживання сімї ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 більше шести місяців так як будинок знаходиться в занедбаному стані, в ньому відсутня електро, газо, водопостачання .У ОСОБА_3 у наявності є інше нерухоме майно.При цьому зазначають,що сімя відповідачів не позбавляється житла так як у них є в наявнсті інше житло.

Одночасно зазначає, що категорія справи підпадає під розгляд у спрощеному порядку.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Судом встановлено, що 01.07.2011 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-3801/11 визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на склад сім`ї чотири особи ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та двоє їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право користування службовим приміщенням, яке розташоване по АДРЕСА_1 під літ. «Р», «Р '», «Р1» та складається з приміщень «8» площею 8 кв.м., «9» площею 8,8 кв.м., «10» площею 12,7 кв.м., «11» площею 3,4 кв.м., «12» площею 7,5 кв.м., «7» площею 11,1 кв.м., «6» площею 13,8 кв.м., «4» площею 9,6 кв.м., «3» площею 6,5 кв.м., «2» площею 2,9 кв.м., «1» площею 2,8 кв.м., тобто має загальну площу 87,1 кв.м.

Зобов`язано ДБК «Нова Аркадія» укласти з ОСОБА_2 на склад сімї чотири особи договір найму на вищезазначене службове приміщення загальною площею 87,1 кв.м.( а.с.6-10 т.1).

За вказаною адресою відповідачі зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , згідно довідки від 20.01.2009 роу( а.с.45 т.1).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2002 року, що вступило в законну силу, в позові ОСОБА_6 , ДБК «Нова Аркадія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,Приморської районної адміністрації Одеського міськвиконкома про визнання посвідчення на службове жите приміщення частково недійсним та зобов`язання звільнити дачне приміщення та про виселення-відмовлено( а.с.46-49 т.1).

Відповідно до листа № 5744-04/11558 від 22.11.2018 року ТОВ «ІНФОРК» зазначає, що ОСОБА_2 ( м. Одеса, вул.. Посмітного, 9), не є абонентом філії «Інфоксводоканал»,послуги до цього будинку з централізованого водопостачання надаються у повному обсязі.( а.с.67 т.1).

З довідки ДБК «Нова Аркадія» № 7/11 від 28.11.2018 року вбачається, що до будинку АДРЕСА_1 ДБК «Нова Аркадія» воду не розподіляє, плату за користування не отримує, ОСОБА_7 не був та не є абонентом з користування водою за вказаною адресою( а.с.68).

З акту від 10.12.2018 року вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 ніхто не доглядає, він знаходиться у занедбаному нежитловому стані, ніхто там не проживає ( а.с.69 т.1).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судова колегія заслухавши суддю доповідача, вислухавши в режимі відео конференції представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Задовольняючи поовні вимоги районний суд виходив з того, що відповідачі тривалий час (більше одного року) не проживають адресою: АДРЕСА_1 ,не здійснюють дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання за вказаною адресою, не утримують приміщення за вказаною вище адресою в належному стані, привели його у непридатний для проживання стан, а тому права та інтереси позивача, як власника приміщення, де зареєстровані відповідачі, порушуються. Одночасно суд взяв до уваги наявність у відповідачів іншого житла та дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судова колегія з таким судженням районного суду погодитись не може виходячи з натупного.

Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.4 ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як зпідстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною 1 ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно до ч.ч.2, 3 ст.64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Житлове законодавство не встановлює вичерпного переліку таких поважних причин у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71,72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов:

-непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців

- відсутність поважних причин.

При цьому, саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі надали докази щодо неможливості проживання у спірному будинку у зв`язку з його непридатністю для проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ст.ст. 319, 322, 323 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 77 ЖК України та Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 року, врегульовано питання про порядок визнання житлового будинку непридатним для проживання.

Згідно з п. 5 зазначеного Положення власник об`єкта житлової нерухомості може підтвердити, що житлова нерухомість непридатна для проживання на підставі:

а) акту обстеження стану жилого будинку з відповідним висновком;

б) технічного паспорта жилого будинку з даними про його фізичну зношеність;

в) висновку проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення);

г) висновку органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам.

Згідно зі ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачі зареєстровані у спірному будинку, котре непридатне для проживання.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведеного слідує, що непридатний для експлуатації будинок є поваждною причиною не приживання в ньому. Доказів на підтвердження того що відповідачі без поваджих причин, протягом шети місяців не проживають в спірному помешканню, матеріали справи не містять.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами факт не проживання без поважних причин відповідачів у спірному будинку понад шість місяців. Крім того, позивачем не доведено обставин порушення його права , так як власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження майна для його проживання, нести відповідальність перед третіми особами.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі посилалась на те, що відповідачі не приймають участі в витратах на утримання квартири. Однак, належним способом захисту порушеного права, у разі відмови відповідача компенсувати позивачу витрати на житлово-комунальні послуги, належним способом захисту є стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів , які б сокупності свідчили, що відповідача більше шести місяців без поважних пичин не проживають в спірному будинку.

Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Крім того, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Про це ж зазначається і в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 02 березня 2011 року.

Судова колегія вважає, що дії позивача повинні бути направлені на створення та забезпечення безпечних умов для життя та здоров`я відповідачів, які зареєстровані в спірному будинку та його реконструкції для запобігання можливого руйнування будівлі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 1 152,60 грн, тобто в розмірі визначеному Законом України "Про судовий збір.

Таким чином, з Дачно-будівельного кооперативу`Нова Аркадія» на її користь підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 152,60 грн.

Керуючись ст. 367,368,374, 376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення від Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року скасувати , прийняти постанову.

Залишити без задоволення позовну заяву Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгродім ХК» про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням.

Стягнути з Дачно-будівельного кооперативу «Нова Аркадія»( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) понесений судовий збір за подачу апеляційної скарзи в розмірі 1152, 60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постановлено 08.12.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

О.С.Комлева