Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2057/19
Провадження № 2/382/237/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в котрій вказав, що відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 13.03.2014 року він щомічно сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини свого доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до досягнення повноліття. Після винесення даного рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини його доходу, в позивача змінився матеріальний та сімейний стан. ОСОБА_1 проживає з батьками ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) в будинку по АДРЕСА_1 , який облікується за батьком - ОСОБА_4 .. Його батьки пенсійного віку та отримують мінімальну пенсію (батько - 2107 грн., мати - 2000 грн.) та обидва стоять на обліку лікарської амбулаторії с. Ничипорівка Яготинського району Київської області. Крім цього, батько є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. В зв`язку з цим, у батьків не вистачає коштів на сплату комунальних послуг, а тому майже всі витрати по сплаті комунальних послуг та витрати на придбання ліків для батьків несе він. В зв`язку з погіршенням здоров`я, позивач також знаходиться на диспансерному обліку із діагнозом: ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Хр. ерозивний гастрит. На даний час за станом здоров`я позивач офіційно не працює, при можливості підробляє наймаючись до приватних осіб на виконання певної роботи. В зв`язку з чим, позивач просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/3 частини його доходу на ј частину його доходу.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та зазначив, що він працює на АЗС "КЛО" та отримує середню заробітну плату в розмірі 3800 гривень, нерухомого та рухомого майна не має, інших утриманців не має. Його батьки отримують пенсію та він не є їх встановленим опікуном.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що зміна стану здоров`я батьків не є підставою для зміни розміру аліментів, більше того, стан здоров`я батьків із моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів у визначеному судом розмірі не змінювався, батьки позивача вже були пенсіонерами за віком, батько має встановлену інвалідність із 2000 року, в той час як аліменти були присуджені у 2014 році. Стенокардія та гастрит жодним чином не впливає на можливість сплачувати аліменти. Тимчасове безробіття позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Перебування на утриманні позивача батька інваліда ІІІ групи, то дана обставина досліджувалася судом під час розгляду справи за позовом про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 . Крім того, батьки позивача отримують пенсію у розмірі, яка перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, а тому не можуть відноситися до категорії осіб, що мають право на утримання. Також за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 46 139,95 грн..

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ульянов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 192 СК України «...розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.»

Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що «...відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.»

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Так, в судовому засіданні було встановлено наступне.

Згідно виконавчого листа № 382/281/14-ц, виданного 13.03.2014 року Яготинським районним судом Київської області із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

З копії паспорта (а.с. 5-6) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 8 зворотній бік) вбачається, що ОСОБА_1 має членів сім`ї: ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_5 - мати.

З копії довідки серія НОМЕР_1 (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом загального захворювання ІІІ групи з 16 травня 2000 року (інвалідність довічна).

З копій довідки від 28.10.2019 року (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_5 , 1951 року народження, знаходиться на амбулаторному лікуванні з приводу Анемії незрозумілого генезу, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС. Атерокардіосклероз. Артеріальна гіпотензія. Деформуючий артрозо-артрит колінних суставів. Дисциркуляторна енцефалопатія. Післяопераційний гіпотиреоз. Хр. холецистопанкреатит.

З копій довідки від 28.10.2019 року (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_4 , 1947 року народження, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС. Кардіосклероз. Атреріальна гіпертензія ІІ ст. високий ризик. Неповна блокада лівої ніжки пучка Гіса . Хр. захворювання почок ІІ. Поширений остеохондроз.

З копій довідки від 28.10.2019 року (а.с. 10 зворотній бік) вбачається, що ОСОБА_1 , 1978 року народження, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Дисциркуляторна енцефалопатія. Хр. ерозивний гастрит.

З копії довідки № 1188 від 08.11.2019 року (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_5 , мешканка АДРЕСА_1 , отримує пенсію за віком в розмірі 2000 грн..

З копії довідки № 1189 від 08.11.2019 року (а.с. 12) вбачається, що ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , отримує пенсію за віком в розмірі 2107 грн. 64 коп..

З копії виписки № 494 від 28.10.2019 року (а.с. 13) вбачається, що домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги № 4 Ничипорівської сільської ради, облікується за ОСОБА_4 .

З копії Акта від 05.11.2019 року (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 проживає зі своїми батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 та він допомагає батькам купувати ліки та оплачувати комунальні послуги.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 382/281/14-ц, виданого 13.03.2014 року Яготинським районним судом Київської області (а.с. 28) вбачається, що за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 46 139,95 грн..

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, враховуючи вимоги ст. 183 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», а також враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді зменшеної частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13 258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, Європейською Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року, ст. ст. 80, 84, 180-183, 192 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», Зконом України «Про державний бджет на 2020 рік», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді зменшеної частки від щомісячного грошового доходу ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого на АЗС «КЛО» на користь ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вступу рішення в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 10 березня 2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.