Справа № 523/3128/20
Провадження №6/523/170/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі, подання державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про надання дозволу на примусове проникнення до житла,

ВСТАНОВИВ

До суду з поданням звернувся державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гойда О.Ю., в якому просить надати дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій без участі боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні Першого Суворовського ВДВС м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)перебуває виконавче провадження В-31 № 56795725 з примусового виконання виконавчого листа № 523/4783/18, виданого 13.07.2018р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконується, що стало підставою для внесення до суду зазначеного подання, яке просив розглянути у його відсутність.

Відповідно до положень ч.2 ст.439 ЦПК України суд розглядає таке подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою держаного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 17.07.2018 р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 523/4783/18, виданого 13.07.2018р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1000 гривень, щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні була отримана інформація про те, що боржник ОСОБА_1 за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, отже офіційного доходу не має. Згідно відповіді з ДФС України ОСОБА_1 на обліку ДПС не перебуває.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на ј частину нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 . Постановою державного виконавця від 05.11.2018року було накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Державним виконавцем Гойда О.Ю. було складено акти від 05.09.2018 року та від 04.11.2018р., з залученням старшого державного виконавця Кравченко Я.О.. зі змісту яких вбачається, що ним при примусовому виконанні виконавчого провадження про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , було встановлено, що під час виходу на ділянку, боржника знайти не вдалось на стук у двері ніхто не відкрив.

Згідно з ч.1 ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено зобов`язання виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.4 ст.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у внесеному на розгляд суду поданні відсутні жодні відомості про те, що боржник по -перше був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, по -друге боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій. Акти державного виконавця від 05.09.2018 року та від 04.11.2018р., суд до уваги не приймає, оскільки складені вони з порушенням ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» без участі понятих, залучення яких у даному конкретному виправку є обов`язковим, а тому є неприйнятними доказами. Крім того, з даних актів взагалі неможливо встановити за якою адресою державним виконавцем було здійснено вихід з метою проведення виконавчих дій, акти державного виконавця не містять зазначення часу здійснення виходу за адресою місця проживання боржника, що не виключає здійснення такого виходу в робочий час, і може бути причиною відсутності боржника у вказаній квартирі.

Доказів факту присутності боржника у вказаному жилому приміщенні суду не надано, доказів отримання викликів до приватного виконавця боржником суду також не надано. Відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає державному виконавцю доступ до даної квартири суд вважає необґрунтованим.

Державним виконавцем не надано суду доказів повідомлення боржника з метою безперешкодного доступу до квартири про дату, час та намір вчиняти виконавчі дії щодо опису майна боржника.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодінні та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. 439 ЦПК,

УХВАЛИВ

Відмовити державному виконавцю Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у наданні дозволу на примусове проникнення до житла.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя