ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/593/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2019 року (суддя Стефанишин С.Л.) у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2019 року відмовлено у видачі судового наказу в справі за заявою ТОВ «Хмельницькгаз збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з цією ухвалою, ТОВ «Хмельницькгаз збут» в апеляційній скарзі просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про видачу судового наказу.

Вважає вказану ухвалу такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, при винесенні ухвали не були застосовані норми, які регулюють правовідносини між суб`єктами ринку природного газу.

Зазначає, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника зі спеціальними обов`язками (яким є в Хмельницькій області ТОВ «Хмельницькгаз збут») - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного у встановленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником, споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Споживач ОСОБА_1 заяву-приєднання не повернула, водночас продовжувала споживання природного газу, остання оплата надійшла 11.05.2018 на суму 5005 грн. на показник лічильника 8213 м3 і всі ці відомості відображено в фінансовому стані по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на ОСОБА_1 . Всі ці факти свідчать про фактичне споживання природного газу боржником.

На думку апелянта судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу з тих підстав, що з матеріалів заяви вбачається відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки копія договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, відсутня.

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у жовтні 2019 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення на його користь з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 12 919,35 грн. (а. с. 2-6).

В обґрунтування заявлених вимог товариство зазначило, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, відповідно до положень типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам (а. с. 5). Згідно умов договору, споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за спожитий газ, проте відповідач належним чином не виконує умови договору, що призвело до заборгованості перед товариством в розмірі 12 919,35 грн. за період з червня 2015 року по вересень 2019, що підтверджується роздруківкою фінансового стану абонента (а. с. 4).

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд виходив з того, що дана заява подана в порушення вимог статті 163 ЦПК України, а саме у вказаній заяві не зазначено офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, з матеріалів, доданих до заяви про видачу судового наказу, вбачається відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, відсутня. Однак, зазначено, що це не позбавляє заявника права для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ІІ розділом ЦПК України, після усунення її недоліків.

Однак, з таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 160, 161, 163 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як видно з заяви про видачу судового наказу заявник звернувся до суду з заявою про стягнення на його користь з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з постачання природного газу у розмірі 12 919,35 грн.

Частиною 1ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому законом порядку.

Підстави та порядок постачання природного газу побутовому споживачу визначені Правилами постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015, №2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу».

Так відповідно до розділу III даних Правил, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обов`язками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року N 2500.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Як вбачається з матеріалів заяви та доданих до неї матеріалів до заяви було долучено виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4).

З даної виписки з особового рахунку вбачається, що остання оплата послуг газопостачання від ОСОБА_1 надійшла 11.05.2018 на суму 5005 грн.

Субсидія на відшкодування витрат на оплату послуг з постачання природного газу не надавалась.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що споживач заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, який належним чином згідно Правил був оприлюднений, не повернула, а тому фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ.

На вказані обставини, а саме на виписку з особового рахунку № НОМЕР_1 абонента ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою 11.05.2018 нею було сплачено за спожитий газ 5005 грн., суд уваги не звернув, не дав оцінки вказаним документам щодо виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу відповідно до положень Правил постачання природного газу побутовим споживачам.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що з матеріалів, доданих до заяви про видачу судового наказу, вбачається відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, відсутня, є передчасними, такими, що не повній мірі відповідають обставинам справи. Такі висновки викладені без повної та обґрунтованої оцінки і врахування, наданих заявником суду документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, відтак оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення передчасної ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду в суді першої інстанції у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства.

Висновки суду, що заява про видачу судового наказу подана в порушення вимог статті 163 ЦПК України, а саме у вказаній заяві не зазначено офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, є надмірним формалізмом в контексті ЄСПЛ.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 листопада 2019 року скасувати та направити цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 10 березня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк