Справа № 357/4663/20
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

03 грудня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Буслаєвої І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії, третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії, третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на наступні обставини.

Він, ОСОБА_2 , проходив військову службу у Збройних Силах України з 1994 по 2019 рік, загальна календарна вислуга років становить понад 25 років.

Під час проходження військової служби брав участь у бойових діях, отримав статус учасника бойових дій та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

У період з 19.02.1999 по 21.11.2017 рік, він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (м. Біла Церква), де перебував на обліку осіб, які потребують/ поліпшення житлових умов.

У 2018 році, після переведення його для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 (м. Сєвєродонецьк), рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 його знято з обліку осіб, які потребують поліпшенню житлових умов у зазначеній військовій частині.

При цьому, у військовій частині НОМЕР_3 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов його взято не було, оскільки він був позбавлений такої можливості, а саме: у військовій частині НОМЕР_3 відсутня житлова комісія; військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 , постійним місцем дислокації якої є м. Вінниця, беруться на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов житловою комісією Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (м. Вінниця).

Разом з тим, з квітня 2016 року по даний час військова частина НОМЕР_3 дислокується в м. Сєвєродонецьк Донецької області.

Під час проходження служби у зазначеній військовій частині у 2018-2019 роках, він фактично проходив службу і проживав у м. Сєвєродонецьк, а тому не міг зареєструвати місце проживання у м. Вінниця.

У свою чергу, без реєстрації місця проживання у м. Вінниця, він не міг подати на розгляд житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону відповідні документи для взяття його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки відповідно до положень п. 2.4 чинної на той час Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011 р., «На облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті".

Зазначене підтверджується зокрема, листом начальника Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України № 1667 від 23.04.2020, листами командира військової частини НОМЕР_3 б/н, та № 35/499 від 25.04.2020 р., довідкою командира військової частини НОМЕР_3 № 189 від 24.04.2020 р.

Наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) від 10.10.2019 р. № 272 його звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я, на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 23.10.2019 р. № 298 його виключено зі списків особового складу зазначеної військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Білоцерківський ОМВК), на якому він перебуває в даний час. Також, він зараз фактично проживає у м. Біла Церква, і там же зареєстровано його місце проживання.

Положеннями п. 18 розділу VI чинної Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018 р. (далі Інструкція) визначено, що в разі направлення осіб, звільнених з військової служби, що перебувають на обліку у військовій частині, на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону вони виключаються з обліку у військовій частині та зараховуються на облік у військовому комісаріаті та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району іншого гарнізону на умовах, визначених цією Інструкцією.

Відповідно до положень п. 1 розділу II цієї ж Інструкції, житлові комісії військових комісаріатів утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

У зв`язку з викладеним, 10.03.2020 р. він звернувся до житлової комісії Білоцерківського ОМВК із заявою, в якій просив узяти його на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

30.03.2020 р. ним отримано лист за вих. № 652 від 13.03.2020 р., яким йому відмовлено в зарахуванні його на зазначений облік.

Просив суд визнати неправомірним рішення Білоцерківського ОМВК в осіб житлової комісії про відмову у взятті його, ОСОБА_2 , на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі житлової комісії взяти його ОСОБА_2 , на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ІНФОРМАЦІЯ_3 , складом сім`ї 1 особа. У випадку виникнення судових витрат стягнути їх за рахунок бюджетний асигнувань відповідача ( а. с. 1-4 ).

Ухвалою судді від 18 травня 2020 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у зазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі ( а. с. 31-32 ).

03 червня 2020 року за вх. № 20831 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому вимоги Позивача, викладені в позовній заяві, ними не визнаються повністю з наступних причин.

Згідно з п.1 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07. 2018р. № 380 (далі - Інструкція) житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Слід зазначити, що Позивач відноситься до категорії військовозобов`язаних, а не військовослужбовців.

Таким чином, Житлова комісія не може взяти Позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки на момент звільнення з військової служби Позивач не перебував на відповідному обліку.

У п. 3 розділу 6 Інструкції вказано, що особи звільнені з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міністерства оборони України у разі розформування військової частини зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, з правом реєстрації місця проживання (перебування) при військовому комісаріаті.

Військова частина НОМЕР_3 (м. Сєвєродонецьк), у якій проходив військову службу перед звільненням Позивач не була розформована, що не дає змоги Житловій комісії взяти Позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов ( а. с. 38-40 ).

Ухвалою суду від 01 жовтня 2020 року, протокольно, ухвалено закрити підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті ( а. с. 65-66 ).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просила суд відмовити позивачу в позові, так як вимоги є безпідставними.

Третя особа квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно Витягу з послужного списку проходив військову службу у наступних військових частинах та на посадах: з 10.11.1987 року по 15.11.1989 року снайпером у в/ч НОМЕР_4 ; з 03.12.1998 року по 19.02.1999 року зарахований у розпорядження командувача військ Північного ОК; з 19.02.1999 року по 28.01.2000 року старший ординатор операційно-перев`язувального взводу медичної роти медичного загону в/ч НОМЕР_2 ; з 23.10.2002 року по 19.03.2008 року начальник хірургічного відділення ( з палатами гнійної хірургії - провідний хірург в/ч НОМЕР_2 ; 19.03.2008 року по 06.11.2015 року начальник хірургічного відділення з палатами гнійної хірургії в/ч НОМЕР_2 ; з 06.11.2015 року по 21.11.2017 року заступник начальника госпіталю з медичної частини начальник медичної частини в/ч НОМЕР_2 ; з 21.11.2017 року по 23.10.2019 року заступник начальника госпіталю з медичної частини - начальник медичної частини в/ч НОМЕР_3 ( а. с. 9 ).

Згідно Витягу з Наказу № 298 від 23.10.2019 року командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_2 , заступника начальника госпіталю з медичної частини - начальника медичної частини 59 військового мобільного госпіталю, звільнено з військової служби у запас згідно наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України ( по особовому складу ) № 272 від 10 жовтня 2019 року, з 23 жовтня 2019 року виключено із списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Білоцерківського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області. ( а. с. 14 ).

З Витягу з Протоколу № 26 засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 від 04 січня 2018 року вирішено зняти підполковника ОСОБА_2 з загальної черги квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 та загальної черги квартирного обліку в ОСОБА_4 , на квартирному обліку з 25 січня 1999 року, в складі 1 ( одна ) особа. Підставою стало переведення позивача до нового місця служби ( а. с. 21 ).

Отже, як встановлено в судовому засіданні так і підтверджують матеріали справи, позивач ОСОБА_2 проходив службу перед звільненням в запас в частині НОМЕР_3 з 2017 року по 2019 рік.

З довідки військової частини НОМЕР_3 за № 189 від 24.04.2020 року вбачається, що на виконання розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 19 березня 2016 року № 347/703, військова частина НОМЕР_3 здійснила передислокацію з м. Сватове до м. Сєверодонецьк 29 квітня 2016 року ( а. с. 17 ).

Заявою від 10.03.2020 року позивач звернувся до Військового комісаріату Білоцерківського ОМВК з проханням зарахувати його на квартирний облік у м. Біла Церква при Білоцерківському ОМВК ( а. с. 22 ).

Листом від 13.03.2020 року за вих. № 652 позивачу повідомлено, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_6 не має підстав для зарахування на квартирний облік при Білоцерківському ОМВК ( а. с. 23 ).

В зазначеному листі наголошується на тому, що для вирішення питань квартирного обліку військовослужбовців, осіб звільнених в запас застосовується «Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380.

Особи, звільненні з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони, у разі розформування військової частини зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, з правом реєстрації місця проживання ( перебування ) при військовому комісаріаті.

Звертаючись до суду з вказаною позовною вимогою позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому в зарахуванні його на квартирному обліку у м. Біла Церква при Білоцерківському ОМВК, таке рішення є неправомірним, вважає, що повинен бути взятий на облік, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно статті 38 Житлового кодексу Української PCP громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік як потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно вимог пункту 18 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP затверджених Постановою Ради Міністрів Українською PCP і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, ( далі - Правил), заява про взяття на квартирний облік подається відповідно за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік.

Згідно вимог пункту 20 Правил громадяни беруться на квартирний облік: за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу.

Рішення щодо взяття на квартирний облік повинно бути винесене у місячний строк з дня подання громадянином необхідних документів.

Згідно вимог пунктів 10, 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 N 20 Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України (далі - Положення), облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень (додаток N 1 до цього Положення). Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік.

В рішенні вказується дата прийняття на облік, склад сім`ї, підстави для прийняття на облік, вид черги надання житлових приміщень (загальна черга, в першу чергу), а у випадку відмови в прийнятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну норму житлового законодавства.

Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами (затверджені Указом Президента України від 13 травня 1993 року N 174/93), пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини (додаток N 2 до цього Положення).

Отже, як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 був знятий з загальної черги квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_2 та загальної черги квартирного обліку в ОСОБА_4 , на квартирному обліку з 25 січня 1999 року, в складі 1 ( одна ) особа у зв`язку із переведенням останнього до нового місця служби.

Встановлено, що на час звільнення в запас та звернення до відповідача із заявою про зарахування останнього на квартирний облік у м. Біла Церква при Білоцерківському ОМВК, позивач ОСОБА_2 не перебував на обліку, як особа, що потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до положень п. 1 розділу 2 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07. 2018р. № 380 (далі - Інструкція), житлові комісії військових комісаріатів утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.

Положеннями п. 18 розділу 4 Інструкції визначено, що в разі направлення осіб, звільнених з військової служби, що перебувають на обліку у військовій частині, на військовий облік у військовий комісаріат до іншого населеного пункту іншого гарнізону вони виключаються з обліку у військовій частині та зараховуються на облік у військовому комісаріаті та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району іншого гарнізону на умовах, визначених цією Інструкцією.

Згідно з п.1 розділу 6 Інструкції, житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

У п. 3 розділу 6 Інструкції вказано, що особи звільнені з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міністерства оборони України у разі розформування військової частини зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, з правом реєстрації місця проживання (перебування) при військовому комісаріаті.

Встановлено, що військова частина НОМЕР_3 (м. Сєвєродонецьк), у якій проходив військову службу перед звільненням позивач не була розформована.

Посилання представника позивача, що позивач був позбавлений можливості стати на облік, так як за місцем проходження його служби ( м. Сєвєродонецьк ) у військовій частині НОМЕР_3 була відсутня житлова комісія не заслуговують на увагу враховуючи наступне.

Так, з відповіді командира частини НОМЕР_3 ( а. с. 16 ) та з відповіді Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 23.04.2020 року за вих. № 1667 ( а. с. 20 ) вбачається, що у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону наказом начальника Центру створена та діє комісія військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, яка розглядає відповідні документи військовослужбовців ВМКЦ ЦР, військової частини НОМЕР_3 та 11 регіональної ВЛК.

Військовослужбовці Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та військової частини НОМЕР_3 зараховуються на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов на підставі відповідних документів, визначених законодавством України із житлових питань, та оформляються протоколами засідання житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону.

На обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Вінницькому гарнізоні перебувають військовослужбовці ВМКЦ ЦР та військової частини військової частини НОМЕР_3 .

Військовослужбовець ОСОБА_2 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_3 Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону не перебував та жодних документів ( рапортів, витягів тощо ) на розгляд житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону не надавав.

Отже, позивач мав можливість звернутися до житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону для поставлення останнього на облік, як особи, яка потребує поліпшення житлових умов.

Однак, як встановлено в судовому засіданні позивач до житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону не звертався.

Тому, рішення відповідача про відмову взяти позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов є правомірною, так як на момент звільнення з військової служби позивач не перебував на відповідному обліку.

Оскільки відмовлено позивачу у вищевказаних вимогам, не підлягають до задоволення і вимоги позивача про зобов`язання відповідача взяти позивача на облік осіб, які потребують поліпшення житлових у ІНФОРМАЦІЯ_3 , складом сім`ї 1 особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, так як є інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідним посвідченням ( а. с. 27 ).

Оскільки, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то не підлягають і стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-83, 89, 109, 133, 141, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, статтею 38 Житлового кодексу Української PCP, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі житлової комісії, третя особа: квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

Відповідач: Білоцерківський об`єднаний міський військовий комісаріат в особі житлової комісії ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 14, );

Третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. біла Церква ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, буд. 1, ).

Повне судове рішення складено 11 грудня 2020 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов