Провадження № 2/537/981/2020
Справа № 537/3480/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Яворській А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці Полтавської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, про визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким визначити, що ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить кожному по 1/5 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло, виданого 30 жовтня 1996 року Управлінням житлово комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 30 жовтня 1996 року №5412/2, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка доводиться позивачу матір`ю, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка доводиться позивачу сестрою, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. 25 жовтня 2019 року позивач звернулась до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М. для оформлення спадкових прав та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної вище квартири, що належить померлій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та померлій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, як вказує позивач, нотаріусом було відмовлено з тих підстав, що у свідоцтві про право власності на житло, виданого 30 жовтня 1996 року Управлінням житлово комунального господарства адміністрації Кременчуцької міської Ради народних депутатів, не було визначено частки кожного зі співвласників, тобто, оскільки не встановлено склад спадкового майна після померлих, тобто не визначена частка, то на підставі частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Невизначення часток співвласників квартири перешкоджає позивачу, як вона вказує, вільно розпоряджатись своїм майном, оскільки позивач має намір розпорядитись вищевказаним нерухомим майном, у зв`язку із чим ОСОБА_1 і вимушена звернутись до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, її представником адвокатом Доник Г.В. надано до суду заяву, згідно якої остання просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи, Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, згідно наданого завідувачем нотаріальної контори Сороколат І.М. клопотання, просила суд розглянути справу без участі нотаріуса та ухвалити рішення на розсуд суду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Суд, приймаючи до уваги клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Доник Г.В., клопотання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також клопотання третьої особи завідувача Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В свою чергу, частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 жовтня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження №5412/2, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Факт зміни прізвища позивача з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » вбачається із довідки за вих.№554, виданої ВЗАГС Виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради народних депутатів Полтавської області, та зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 16 серпня 1993 року, а також з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 22 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука.

Факт належності спірної квартири зазначеним вище особам також підтверджується записами в технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, однак постановою від 25 жовтня 2019 року позивачу було відмовлено з тих підстав, що вказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного, не встановлено склад спадкового майна після померлих, у зв`язку із чим відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії.

Вирішуючи питання щодо суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно частин 1-3 статті 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно із частиною 1 статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частиною 1 статті 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями частини 1 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України); частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Обставини, які б мали істотне значення та впливали на розмір частки, суду не повідомлено, не встановлено домовленості або договору між співвласниками за життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відступ від рівності часток.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обставини справи, оскільки квартира АДРЕСА_1 належить зазначеним у свідоцтві про право власності на житло особам на праві спільної сумісної власності, враховуючи принцип рівності часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, встановлений чинним законодавством, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню.

Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 15, 60, 328, 355, 368, 369, 372 Цивільного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ), за участю третьої особи - Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (, адреса: 39621, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Івана Приходька, будинок 90) про визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , належить кожному по 1/5 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплачену нею при подачі позову до суду, в розмірі по 420 грн. 40 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Д.О. Зоріна