Справа №461/8777/18>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Рудницької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського управління юстиції, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивачі звернулися до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , після смерті якого залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після смерті батька є позивачі, їх рідний брат ОСОБА_5 та дружина померлого ОСОБА_3 . Рішенням Галицького районного суду м Львова від 08 травня 2018 року за ОСОБА_5 було визнано право власності у порядку спадкування на 1/4 частину квартири. Зазначають, що свідоцтво про право на спадщину не було видано нотаріусом жодному зі спадкоємців у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Просять суд визнати за кожним з них право власності у порядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири.

Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року у справі було відкрите загальне позовне провадження.

Після повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_6 така 15 жовтня 2019 року була передана у провадження судді Фролової Л.Д. Ухвалою від 18 жовтня 2019 року справа прийнята до провадження, вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному порядку.

10 лютого 2020 року підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивачів - адвокат Левицький Д.Р. в письмовому клопотанні просив суд розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника, вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення суду.

Відповідач до суду не прибула. Судові виклики у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами направлялися на адресу відповідача за її зареєстрованим місцем проживання. Між тим, вказані документи повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до пунктів 91, 99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються в об`єкті поштового зв`язку.

Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" та "Судове повідомлення", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до ч. ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку або судове повідомлення, не виявлено в місці проживання, повістку або повідомлення під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку чи повідомлення, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відмови адресата одержати судову повістку чи повідомлення особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку або повідомлення, вважається повідомленою.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки або повідомлення, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про судовий розгляд 10 лютого та 10 березня 2020 року вважається належним.

Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати у заочному порядку.

Третя особа Перша львівська державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила. В письмовій заяві завідуючий конторою просив розгляду справи проводити за їх відсутності.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно абз.2 та абз.3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, утому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Уразі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (тут і далі - в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 травня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис 3233.

ОСОБА_4 на момент смерті на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру №Г-13868 від 20 лютого 1997 року, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження №110 від 20 лютого 1997 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що складається із вищевказаної квартири.

Позивачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є синами ОСОБА_4 . Також, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 та син - ОСОБА_5 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 травня 2018 року (справа № 461/114/18) позов ОСОБА_5 був задоволений, на ним визнано право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частинами першою та другою ст. 549 ЦК УРСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що 05 листопада 2002 року ОСОБА_1 , а 15 листопада 2002 року - ОСОБА_2 звернулися до Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського управління юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями заяв.

Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. 560 ЦК УРСР).

Відповідно до частини 1 ст.561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 23 лютого 2012 року встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З матеріалів спадкової справи, наданої першою Львівською державною нотаріальною конторою Львівського міського управління юстиції, вбачається, що свідоцтво про прийняття спадщини на вищевказане майно померлого ОСОБА_4 не видавалося жодному із спадкоємців.

Листом першої Львівської державної нотаріальної контори Львівського міського управління юстиції №1204/02-14 від 13 липня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підстав п. 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом було роз`яснено заявникові право на звернення до суду про визнання права власності в порядку спадкування.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд встановив, що позивачі є синами померлого ОСОБА_4 , після його смерті у 2002 році звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, від її прийняття у встановленому законом порядку не відмовлялися, однак свідоцтв про право на спадщину за законом не отримали у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, позивачі успадкували після смерті батька ОСОБА_7 по 1/4 частині квартири, що належала йому за життя на праві власності. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість їх позовних вимог та задовольняє позов у повному обсязі.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений ним за двох позивачів судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4 (одну четверту) частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4 (одну четверту) частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн 60 коп.

Позивачі:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова